ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«12» вересня 2019 року м. Херсон

Справа № 654/3267/18

Провадження № 22-ц/819/1161/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя - доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області у складі судді Данилевського М. А. від 13 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 24 січня 2018 поліцейським Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції було складено відносно нього протокол серії БР № 003173 за ч. 4 ст. 130 КУпАП та вилучено посвідчення водія.

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 19 квітня 2018 по справі №766/1782/18 його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП. Притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 роки, стягнуто судовий збір 352,40 грн.

Постановою судді апеляційного суду Херсонської області від 04 червня 2018 року постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 19 квітня 2018 скасовано, провадження по справі закрито. У постанові апеляційного суду зазначено, що у його діях не було умислу на дії, які були кваліфіковані інспектором патрульної поліції та судом першої інстанції як такі, що мають ознаки правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП (відсутність події і складу адміністративного правопорушення).

Вважає, що його було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 роки. Суд апеляційної інстанції скасував покарання та закрив провадження у справі за реабілітуючих підстав, що є підставою для відшкодування заподіяної йому моральної шкоди і витрат на юридичну допомогу.

Відповідно до квитанції ним було сплачено 5 000 грн. за надання юридичної допомоги у адміністративній справі № 766/1782/18 та 5 000 грн на правничу допомогу у даній справі.

У зв`язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності йому було завдано сильних душевних хвилювань: накладено штраф у великому розмірі. Вказана сума є значною для нього, враховуючи його матеріальний стан - тимчасова робота, старий автомобіль ВАЗ 2101 1970-х років випуску. Також, у нього було вилучено водійське посвідчення та позбавлено його права керувати автомобілем на 3 роки, оскільки на автомобілі він здійснює виконання ремонтних робіт, возить інструменти та будівельні матеріали. Те, що апеляційний суд є останньою інстанцією у даній категорії справ тільки збільшувало хвилювання позивача, оскільки у суді апеляційної інстанції у позивача та його захисника була остання можливість довести його невинуватість, протягом 4 місяців він перебував у стресовому стані.

Позивач зазначав, що протокол відносно нього було складено 24 січня 2018 року, авторозподіл справи у суді відбувся 02 лютого 2018 року, остаточне рішення по справі прийнято 04 червня 2018 року, тобто він перебував під судом протягом 4 місяців. Виходячи з принципів ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та розміру мінімальної заробітна плата у 2018 році - 3 723 грн., моральна шкода заподіяна йому складає 14 892 грн (4 міс. х 3 723 грн).

ОСОБА_1 просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів на його користь на відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями , діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно - розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури чи суду в розмірі 24 892 грн.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що висновок суду про нереабілітуючі обставини закриття провадження у адміністративній справі та наявності в його діях вини є помилковим, оскільки це спростовується постановою судді апеляційного суду Херсонської області від 04 червня 2018 року; складання протоколу про адміністративне правопорушення є початковою стадією притягнення до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим, протокол породжує права та обов`язки , тобто з моменту складання вказаного протоколу він вважається таким, що притягується до адміністративної відповідальності; факт його притягнення до адміністративної відповідальності призвів до моральних страждань, які повинні відшкодовуватися у розмірі, не менше мінімальної заробітної плати на місяць за період притягнення до адміністративної відповідальності, що і було заявлено ним у розрахунку ціни позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 Управління патрульної поліції в Херсонській області просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду, як законне та обґрунтоване - залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що він не довів належними та допустимими доказами, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів йому завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідачів та вини відповідачів в заподіянні моральної шкоди, не зазначив з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується; сам факт хвилювання позивача в очікуванні рішення суду апеляційної інстанції в справі про адміністративне правопорушення не є належним доказом його втрат немайнового характеру.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, 24 січня 2018 поліцейським Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції було складено протокол серії БР № 003173 відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з порушенням ним вимог п. 2.10.є, 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 130 КУпАП, вилучено посвідчення водія /а. с. 13/.

Постановою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 19 квітня 2018 по справі №766/1782/18 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, стягнуто судовий збір у розмірі 352,40 грн /а. с. 14/.

Постановою судді апеляційного суду Херсонської області від 04 червня 2018 року постанову судді Херсонського міського суду Херсонської області від 19 квітня 2018 року скасовано, провадження по справі закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності /а. с. 15 - 16/.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За ч. ч. 1, 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (у редакції, чинній на момент завдання шкоди) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові зокрема внаслідок: незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

За п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону право на відшкодування шкоди у таких випадках виникає у разі закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу як адміністративного стягнення.

За ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,прокуратури і суду» розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо справу закрито судом при розгляді її в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Оскарження до суду не позбавляє громадянина права звернутись із скаргою до відповідного прокурора.

За ч. ч. 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 130 КУпАП у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності - за ст. 38 КУпАП, не свідчить про наявність підстав, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», про незаконність складення відносно нього протоколу про скоєння адміністративного правопорушення та не свідчить про незаконність призначеного судом першої інстанції покарання у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

У постанові від 04 червня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області зазначив, що за спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності, він не вправі з`ясовувати обставини скоєння правопорушення та визнавати особу винною чи невинною.

У своїй постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18 Верховний суд виклав свою позицію щодо застосування при розгляді правовідносин про відшкодування шкоди наслідків закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 38 КУпАП та дійшов висновку, що така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи у скоєнні правопорушення.

З огляду на вище зазначене, доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду в справі про адміністративне правопорушення була скасована у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП) не відповідає обставинам справи та підлягає відхиленню.

Посилання у скарзі на те, що п. 4 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачає сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не ґрунтується на законі і висновки суду в зазначеній частині не спростовує.

Доводи скаржника про те, що скасування постанови суду про накладення штрафу, якою встановлено, що порушення працівника поліції полягали у складенні протоколу за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають обставинам справи і висновки суду не спростовують.

Помилковими є доводи апеляційної скарги про те, що сам факт притягнення до адміністративної відповідальності призводить до моральних страждань, які повинні відшкодовуватися відповідно до ст. 13 ЗУ ««Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» - не менше мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, оскільки на підставі ст. 13 вище зазначено закону, підлягає відшкодуванню шкода, у випадках, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону, і дане положення закону не поширюється на п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону, зокрема, у разі незаконного накладення штрафу.

За встановлених у справі обставин, моральна шкода відшкодовується відповідно до приписів ч. ч. 5, 6 ст. 4 ЗУ ««Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та ст. 23 ЦК України - на загальних підставах.

Позивач, у порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України не надав суду доказів заподіяння відповідачами йому моральної шкоди та її розміру.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги, як такі, що не ґрунтуються на законі, не містять нові факти і засоби доказування та висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 16 вересня 2019 року.

Головуючий підписЛ. П. Воронцова
Судді: підпис підписП. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова

З оригіналом згідно: Копія постанови оформлена 16 вересня 2019 року Постанова набрала законної сили 12 вересня 2019 року

Суддя Секретар судового засідання Л. П. Воронцова Т. І. Пісоцька