Справа №442/5909/15-ц
Провадження №2/442/902/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

з участю секретаря - Лютик Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про припинення права власності, визнання права власності, виплатити грошової компенсації та скасування державної реєстрації в реєстрі прав власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого покликається на те, що він ( ОСОБА_1 ), ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є співвласниками будинковолодіння АДРЕСА_1 та їм належні наступні частки: 2/9 - ОСОБА_1 , 5/9 - ОСОБА_3 та 2/9 - ОСОБА_2 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Наявність у відповідача ( ОСОБА_2 ) частки у праві власності на спірний будинок створює позивачу перешкоди у володінні ним, так як відповідач не несе витрат по утриманню будинку та не проявляє до нього інтересу. Виділити відповідачу в натурі його частку не можливо, оскільки така є не значною. Оскільки між ними існують неприязні відносини то спільно користуватися без перешкоджання іншим співвласникам не можливо, а тому позивач просить у судовому порядку припинити право власності ОСОБА_2 на 2/9 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 із виплатою їй вартості цієї частки та визнати за ним право на цю частину.

Позивач ОСОБА_1 та його адвокат Єрохін В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених в позовній заяві. Просять позов задоволити.

Третя особа, ОСОБА_3 , в судовому засіданні заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча про місце та час проведення судового засідання була повідомленою вчасно та належним чином рекомендованою кореспонденцією та через сайт «Судова влада України», причини неявки суду не повідомила. Своїм правом надати відзив на позов та інші заяви по суті не скористалася.

Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Поряд з цим, ч. 1 ст. 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Вислухавши пояснення позивача, третьої особи та їх адвоката, вивчивши та перевіривши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ЦПК України: цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Державним нотаріусом Першої Дрогобицької нотаріальної контори Бекиш В.О. та зареєстрованого в реєстрі № 1705 від 08.06.2004р., ОСОБА_1 належить 2/9 ід.ч. будинковолодіння АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 згідно договору дарування р.№ 798, від 12.12.2008р. посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Куртяк О.С., належить 5/9 ід.ч. будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Радзієвською О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 431 від 13.08.2014р, ОСОБА_2 належить 2/9 ід .ч. будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу зазначеної норми права у взаємозв`язку з положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 361 ЦК України слід дійти висновку, що право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки майна не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

У відповідності до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно висновку експертного інженерно-технічного дослідження №7-15 від 25.05.2015 року вбачається, що вартість 2/9 ід.ч. (частка ОСОБА_2 ) домоволодіння АДРЕСА_1 становить 54752,00 грн.; виділити в натурі 2/9 частки будинку АДРЕСА_1 у відповідності до вимог державних будівельних норм та правил, без зміни основних конструктивних елементів житлового будинку, технічно неможливо.

Згідно висновку експерта № 2506 судової оціночно-земельної експертизи від 25.01.2018 року вбачається, що вартість 2/9 ід.ч. (частка ОСОБА_2 ) земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 становить 56390,00 грн.

Відповідно до ст. 365 Цивільного кодексу України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у правах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року при визначенні грошової компенсації, суд повинен виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору.

Як встановлено судом, між сторонами існують напружені стосунки, а відтак з огляду на вказані обставини, суд вважає, що спільне володіння та користування сторін спірним будинком та земельною ділянкою є неможливим, та з врахуванням відсутності можливості реального поділу та неможливості виділення часток в натурі, а також внесення позивачем на депозитний рахунок вартості частки відповідача ОСОБА_2 , встановлене, що остання є забезпеченою житлом у м. Дрогобичі, суд приходить до висновку, що право відповідача на належну їй частку слід припинити, стягнувши в її користь компенсацію її вартості, що внесена позивачем на депозитний рахунок та визнати за позивачем право власності на належну ОСОБА_2 2/9 частку в спільній частковій власності домоволодіння АДРЕСА_1 .

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені ним: 937,72 грн. витрати по оплаті судового збору (547,52 грн. за подання позовної заяви + 390,20 грн. за забезпечення позову); 4952,00 грн. - витрати по оплаті експертизи № 2506, а всього 5889,72 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 2/9 частини будинку у АДРЕСА_1 шляхом виплатити грошової компенсації в сумі 111 142 (сто одинадцять тисяч сто сорок дві) гривні.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/9 частини будинку у АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_2 .

Виплатити ОСОБА_2 з депозитного рахунку суду грошову компенсацію в сумі 111 142 (сто одинадцять тисяч сто сорок дві) гривні.

Скасувати державну реєстрацію в реєстрі прав власності на нерухоме майно права власності ОСОБА_2 на 2/9 частини будинку у АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 5889 грн. 72 коп..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.09.2019 року

Суддя О.В. Крамар