Справа № 454/48/18 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/563/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

з участю представника прокуратури Заєць І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2018 року у справі за позовом виконуючого обов`язки прокурора Червоноградської місцевої прокуратури до Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області, ОСОБА_1 , з участю третіх осіб Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Сокальської районної державної адміністрації, Гірної Наталії Зіновіївни, про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, повернення земельної ділянки,-

встановила:

У січні 2017 року в.о. керівника Червоноградської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом до Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області, ОСОБА_1 , з участю третіх осіб Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Сокальської районної державної адміністрації, Гірної Наталії Зіновіївни, про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, повернення земельної ділянки.

Вимоги обґрунтовував тим, що постановою Сокальського районного суду від 09.11.2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.172-7 КУпАП, а саме за не повідомлення про наявність у неї реального конфлікту інтересів перед прийняттям оскаржуваного рішення Острівської сільської ради від 30.09.2015 року, не вжиття заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення реального конфлікту інтересів між особистими інтересами або інтересами близьких їй людей, а також прийняття участі у голосуванні про вищезазначене оскаржуване рішення.

В подальшому, відповідач ОСОБА_1 на підставі оспорюваного рішення сільської ради зареєстрував право власності на земельну ділянку, про що внесено запис до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Прокурор просив визнати незаконним та скасувати рішення Острівської сільської ради № 951 від 30.09.2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 », визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,1753 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Острів Сокальського району від 05.01.2016 року, внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про скасування запису № 12893298 про право власності, внесеного 14.12.2015 року, витребувати від ОСОБА_1 та повернути у власність територіальної громади Острівської сільської ради спірну земельну ділянку.

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2018 рокуу задоволенні позову виконуючого обов`язки прокурора Червоноградської місцевої прокуратури до Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області, ОСОБА_1 , за участю третіх осіб Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Сокальської районної державної адміністрації, ОСОБА_3 Наталії Зіновіївни про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, свідоцтва про право власності на земельну ділянку, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, повернення земельної ділянки відмовлено.

Рішення суду оскаржив заступник прокурора Львівської області, з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не врахував те, що рішення Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області від 30.09.2015 року № 951 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 » прийнято всупереч інтересам держави та територіальної громади с. Острів, з порушенням вимог ЗУ «Про запобігання корупції» щодо прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів, що підтверджується постановою Сокальського районного суду Львівської області від 09.11.2016 року, яка набрала законної сили, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП, тобто за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів при прийнятті оспорюваного рішення.

Вважає, що суд дійшов хибного висновку про те, що порушення норм ЗУ «Про запобігання корупції» при прийнятті рішення органом місцевого самоврядування не є безумовною підставою для визнання незаконним такого рішення та для автоматичного його скасування.

Крім цього, статтею 35 цього ж Закону передбачено, що у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів в особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом, відтак судом не надано оцінки тому, що ОСОБА_2 не мала права голосувати за прийняття оскаржуваного рішення.

Недотримання ОСОБА_2 вимог ЗУ «Про запобігання корупції» при прийнятті оскаржуваного рішення свідчить про його незаконність, незважаючи на вирішальність її голосу, оскільки таке прийнято в умовах реального конфлікту інтересів.

На думку апелянта, виконання ОСОБА_2 зобов`язання щодо врегулювання конфлікту інтересів під час прийняття оскаржуваного рішення могло б вплинути на волевиявлення інших депутатів при прийнятті такого.

Просить скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Представник прокуратури Заєць І.Є. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, в обґрунтування надала пояснення, аналогічні доводам скарги.

Учасники справи відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача Острівської сільської ради, третя особа ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника прокуратури Заєць І.Я. на підтримку доводів скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити враховуючи таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи,

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог районний суд виходив з того, щосистемний аналіз норм ЗУ «Про запобігання корупції» свідчить, що наявність потенційного або реального конфлікту інтересів не тягне за собою автоматичної недійсності прийнятих рішень колегіального органу та лише у визначених законом випадках може впливати на втрату правомочності органу.

Оскаржуване рішення Острівської сільської ради № 951 від 30.09.2015 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 » прийнято за наслідками голосування присутніх на сесії п`ятнадцяти депутатів, які проголосували одноголосно, при цьому голос ОСОБА_4 ір ОСОБА_5 не був вирішальним.

Таким чином, усунення депутата ОСОБА_2 від голосування при прийнятті оскаржуваного рішення внаслідок конфлікту інтересів не призводить до втрати правомочності колегіального органу місцевого самоврядування, не впливає на юридичний факт наявності більшості голосів при прийнятті оскаржуваного рішення та не змінює волю колегіального органу на прийняття оскаржуваного рішення, відтак відповідає вимогам чинного законодавства та визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Також суд врахував, що рішення Острівської сільської ради про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яке передувало рішенню сільської ради про затвердження проекту землеустрою, прокурором не оскаржується.

Враховуючи матеріали справи та дослідженні судом докази, колегія суддів не може погодитися з такими висновком місцевого суду виходячи із такого.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 34 ч.1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Острівської сільської ради Сокальського району VІ скликання № 951 від 30.09.2015 року затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безкоштовно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1753 га за кадастровим № НОМЕР_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд,

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 14.12.2015 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на зазначену вище земельну ділянку, кадастровий № :21:008:0069 в АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 .

В матріалах справи наявний Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 15.12.2016 року (а.с. 5).

В свою чергу, постановою Сокальського районного суду Львівської області від 09.11.2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст.172-7 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с. 7).

Даною постановою встановлено, що ОСОБА_2 , будучи депутатом Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області шостого скликання та суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до підпункту "б" пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", 30.09.2015 року під час проведення тридцять восьмої сесії шостого скликання сільської ради не повідомила у встановленому законом порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів перед прийняттям рішення № 951 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 », не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення реального конфлікту інтересів між особистими інтересами або інтересами близьких їй людей, а також приймала участь у голосуванні про вищевказане рішення.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Таким чином, обставини адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а також вина ОСОБА_2 у відповідних правопорушеннях, визначені у постанові Сокальського районного суду Львівської області від 09.11.2016 року, в силу статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Звертаючись з позовними вимогами прокурор зазначив, що оспорюване рішення прийняте органом місцевого самоврядування внаслідок конфлікту інтересів та вчинення корупційного правопорушення, відтак просив таке скасувати, визнати недійсним свідоцтво про право власності, яке було видане на підставі такого, витребувати спірну земельну ділянку.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначені ЗУ «Про запобігання корупції».

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Згідно із п.1 ч. 2 ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції» у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів в особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно із пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради здійснюється вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

У статті 45 названого Закону передбачено, що сільська, селищна, міська, районна в місті (у разі її створення), районна, обласна рада складається з депутатів, які обираються жителями відповідного села, селища, міста, району в місті, району, області на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Загальний склад ради визначається відповідно до закону про вибори .

Відповідно до частин 13 статті 59 Закону (у редакції, чинній на час прийняття спірних рішень) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймається відкритим (у тому числі поіменним) або таємним голосуванням.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону).

З метою формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування вимог статей 28, 35, 67 Закону України «Про запобігання корупції» Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 року, справа № 442/730/17 зробила такі висновки.

При вирішенні питання про наслідки прийняття рішення органом місцевого самоврядування в умовах конфлікту інтересів у депутата відповідного органу необхідно застосовувати вимоги Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». З аналізу норм цього Закону вбачається, що ним урегульовано питання організації роботи органу місцевого самоврядування, яким є сільська рада, визначено обсяг повноважень та порядок діяльності вказаного органу. Визначено правовий статус депутата місцевої ради. Передбачено обов`язки кожного депутата та порядок дій ради, органів ради у випадку конфлікту інтересів.

З аналізу частини другої статті 59-1 Закону № 280/97-ВР вбачається, що обов`язки щодо попередження конфлікту інтересів у депутата місцевої ради покладено не лише на такого депутата, але і на відповідну постійну комісію, інших депутатів відповідної ради.

При виникненні конфлікту інтересів у депутата сільської ради він має діяти не лише у відповідності до правила, передбаченого у статті 59-1 Закону № 280/97-ВР, згідно з яким сама можливість брати участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою пов`язана з виконанням ним такої умови: самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання, але і з врахуванням вимог статті 35 Закону України «Про запобігання корупції».

У частині другій статті 35 Закону України «Про запобігання корупції» зазначено, що у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Отже, для встановлення порушення процедури прийняття рішення, визначальним є сам факт участі депутата у голосуванні за наявності конфлікту інтересів (незалежно потенційного чи реального), а не вплив такого голосування на прийняте рішення з урахуванням наявності кваліфікованої більшості, необхідної для прийняття позитивного рішення колегіальним органом.

Прийняте в умовах реального конфлікту інтересів у одного з депутатів рішення органу місцевого самоврядування компрометує, спаплюжує таке рішення, та, як наслідок, нівелює довіру суспільства до органів місцевого самоврядування в цілому.

Особа, яка зверталася до органу місцевого самоврядування з відповідною заявою про набуття права чи визнання такого права, не позбавлений можливості звернутися до відповідного органу про розгляд такої заяви у встановленому законом порядку, оскільки порушення, допущене радою при прийнятті оскаржуваного рішення не є перешкодою для повторного розгляду вказаного питання із дотриманням вимог чинного законодавства.

Більше того, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року у справі № 459/2673/16 у подібних правовідносинах, оскільки у ньому міститься помилковий висновок, що наявність потенційного або реального конфлікту інтересів не тягне за собою автоматичної недійсності прийнятих рішень колегіального органу, а лише у визначених законом випадках може вплинути на втрату правомочності органу.

Згідно довідки Острівської сільської ради № 2117 від 29.11.2018 року за оскаржуване рішення № 951 від 30.09.2015 року про відведення у власність земельної ділянки ОСОБА_1 проголосували усі депутати одноголосно, були присутні 15 депутатів (а.с. 125).

В числі депутатів, які проголосували за відповідне рішення, входила депутат ОСОБА_2 , яка є матір`ю відповідача у справі та особи, зокрема, питання якої розглядалось, при цьому голос ОСОБА_2 не був вирішальним.

Постановою суду встановлено той факт, що ОСОБА_2 , будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, без будь-яких поважних на те причин не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомила про його наявність.

Таким чином, враховуючи положення ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та ЗУ «Про запобігання корупції»», ОСОБА_2 . не могла брати участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою, оскільки вона, в порушення вимог закону, самостійно публічно не оголосила про конфлікт інтересів під час засідання ради.

Доказів, що при підготовці сесії Острівської сільської ради Сокальського району розглядалося питання щодо наявності та врегулювання конфлікту інтересів у депутата ОСОБА_2 , не надано.

Частиною першою статті 67 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об`єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства, органу місцевого самоврядування.

Вищевказане є безумовною підставою для скасування рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2018 року з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

З наведених підстав задоволенню підлягає також і вимога про зобов`язання ОСОБА_1 повернути у власність територіальної громади Острівської сільської ради Сокальського району Львівської області земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1753 га в АДРЕСА_2 , кадастровий номер :21:008:0069.

Таким чином, апеляційна скарга заступника прокурора Львівської області є обґрунтованою, що свідчить про необхідність скасування оскаржуваного рішення суду з одночасним ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У випадку скасування або зміни судового рішення, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції мають міститися відомості щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокуратури Львівської області задовольнити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 грудня 2018 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення сесії Острівської сільської ради № 951 від 30.09.2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 ».

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,1753 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Острів Сокальського району від 05.01.2016 року. Внести до Державного реєстру прав на нерухоме майно запис про скасування запису №12893298 про право власності, внесеного 14.12.2015 року. Зобов`язати ОСОБА_1 повернути у власність територіальної громади Острівської сільської ради земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1753 га в АДРЕСА_2 , кадастровий номер :21:008:0069.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь прокуратури Львівської області 5911 (п`ять тисяч дев`ятсот одинадцять) грн. 20 коп. судового збору сплаченого за розгляд позову в суді першої інстанції та 8866 (вісім тисяч вісімсот шістдесят шість) грн. 53 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст постанови складений 11 вересня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк