П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2019 року місто Київ

справа № 761/759/17

провадження №22-ц/824/10188/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ДП «Державна циркова компанія України»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 квітня 2018 року ,ухвалене у складі судді Волошина В.О.,

у справі за позовом Державного підприємства «Державна циркова компанія України» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року позивач ДП «Державна циркова компанія України» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 перебуває з ДП «Державна циркова компанія України» у трудових відносинах. Наказом від 3 листопада 2015 року № 177-к відповідач 4 листопада 2016 року був прийнятий на посаду заступника генерального директора, а згідно з наказом Міністерства культури України № 4228/0/17-16 від 30 червня 2016 року та наказу Компанії № 118-к від 4 липня 2016 року приступив до виконання обов`язків генерального директора - художнього керівника Компанії.

11 серпня 2016 року наказом № 148-к ОСОБА_1 . звільнив ОСОБА_3 заступника генерального директора - художнього керівника Компанії на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до наказу Міністерства культури України № 605/0/17-16 від 6 вересня 2016 року та наказу ДП «Державна циркова компанія України» № 81-к від 8 вересня 2016 року ОСОБА_1 припинив тимчасове виконання обов`язків генерального директора художнього керівника і приступив до виконання своїх обов`язків заступника генерального директора.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15 листопада 2016 року ОСОБА_3 поновлено на посаді заступника генерального директора - художнього керівника Державного підприємства «Державна циркова компанія України» та стягнуто з Компанії середній заробіток в розмірі 35647 грн.26 коп. за час вимушеного прогулу з 12 серпня 2016 року по 15 листопада 2016 року. Крім того, з Компанії стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн.20 коп.

Компанія виконала рішення суду і наказом № 231 від 25 листопада 2016 року поновила ОСОБА_3 на посаді заступника генерального директора - художнього керівника Державного підприємства та виплатила ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 35647 грн.26 коп.

Посилаючись на те, що незаконним звільненням ОСОБА_3 позивачу з вини відповідача спричинено шкоду в розмірі 35647 грн.46 грн. та 551 грн.20 коп., сплаченого в дохід держави судового збору, позивач просив на підставі ст.ст. 134, 233 КЗпП України та ст.1191 ЦК України стягнути з відповідача виплачені на виконання рішення суду суми.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 16 квітня 2018 року, описку у резолютивній частині якого виправлено ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 11 травня 2018 року, позов ДП «Державна циркова компанія України» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству,- задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Державна циркова компанія України» матеріальну шкоду, заподіяну підприємству у розмірі 36199 грн., судовий збір у розмірі 1378грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати заочне рішення суду першої інстанції. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, посилався на те, що судовий розгляд відбувся у заочній формі, що не відповідає вимогам ч.1 ст.280 ЦПК України та призвело до порушення гарантованих Конституцією та цивільним законодавством України прав апелянта на судовий захист, а також на те, що відповідач не був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце проведення судового засідання - в матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідача про розгляд даної справи, дату, час та місце проведення судових засідань. Крім того, посилався на те, судом не були враховані вимоги п.п.3, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» та не встановлено: якими саме неправомірними діями (конкретно) заподіяно матеріальні збитки підприємству та в чому полягає його вина , а також з нього було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі декілька разів більше його середнього місячного заробітку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 серпня 2019 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , виходячи з наступного.

Судом установлено, що 3 листопада 2015 року відповідача ОСОБА_1 було прийнято на посаду заступника генерального директора позивача з 4 листопада 2015 року, згідно з наказом № 177-к від 3 листопада 2015 року.

Наказом № 428/0/1716 від 30 червня 2016 року за підписом заступника Міністра культури - керівника Карандєєва Р.В. на відповідача ОСОБА_1 з 4 липня 20116 року було покладено виконання обов`язків генерального директора - художнього керівника ДП «Державна циркова компанія України» до призначення керівника Компанії.

4 липня 2016 року відповідач ОСОБА_1 , згідно з наказом позивача від 4 липня 2016 року за № 118-к приступив до виконання обов`язків генерального директора ДП «Державна циркова компанія України».

11 серпня 2016 року відповідачем, як керівником ДП «Державна циркова компанія України» було прийнято рішення, оформлене наказом № 148-к від 11 серпня 2016 року про звільнення з займаної посади за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України ОСОБА_3 .

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15 листопада 2016 року по цивільній справі № 761/28779/16-ц, провадження № 3/761/7126/2016, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_3 до ДП «Державна циркова компанія України», третя особа: ОСОБА_1 про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу - задоволено. На підставі зазначеного рішення суду підлягає: поновленню ОСОБА_3 на посаді заступника генерального директора ДП «Державна циркова компанія України»; стягненню з ДП «Державна циркова компанія України» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 серпня по 15 листопада 2016 року в розмірі 35647 грн.26 коп. без врахування податків, зборів та обов`язких платежів. Стягнуто з ДП «Державна циркова компанія України» в дохід держави судовий збір у розмірі 551,2грн.

Наказом позивача від 25 листопада 2016 року за № 231-к на виконання зазначеного рішення суду поновлено ОСОБА_3 на роботі на відповідній посаді та сплачено останньому середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 35647,26 грн., а також позивачем було сплачено в дохід держави судовий збір в розмірі 551,2 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги є доведеними, відповідач має нести відповідальність за шкоду заподіяну підприємству.

Згідно із ст.237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нежчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.13 Постанови № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Встановивши, що ОСОБА_1 під час виконання ним обов`язків генерального директора 11 серпня 2016 року був виданий наказ № 148-к про звільнення ОСОБА_3 , який в подальшому був скасований на підставі рішення суду, у зв`язку з чим підприємство оплатило ОСОБА_3 час вимушеного прогулу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідальність за шкоду, яка полягає в оплаті часу вимушеного прогулу працівника, звільнення якого здійснено з порушенням закону, має нести відповідач.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом не встановлено неправомірність дій відповідача у заподіянні шкоди підприємству, а також вини відповідача, а тому відсутні підстави для задоволення позову, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки рішенням суду встановлено, що звільнення ОСОБА_3 здійснено з порушенням закону, що мало наслідком поновлення останнього на роботі, а форма вини для покладання матеріальної відповідальності на ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну виплатою працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, значення не має.

Крім того, не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що суд безпідставно стягнув з нього матеріальну шкоду в розмірі декілька разів більше його середнього місячного заробітку, оскільки відповідно до п.8 ч.1 ст.134 КЗпП України службова особа, винна в незаконному звільненні, несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, а тому відсутні підстави для обмеження відповідальності відповідача середнім місячним заробітком.

Разом з тим, визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд неправильно застосував норми ст.237 КЗпП України і безпідставно включив до шкоди, відповідальність за яку має нести ОСОБА_1 , суму судового збору в розмірі 551 грн.20 коп., що була понесена ДП «Державна циркова компанія України» у справі № 761/28779/16-ц, оскільки ця сума не пов`язана з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди у вигляді судових витрат, понесених ДП «Державна циркова компанія України» у справі № 761/28779/16-ц, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині судового рішення про відмову в цій частині позовних вимог ДП «Державна циркова компанія України».

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме не повідомлення судом першої інстанції відповідача про розгляд справи, є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідач ОСОБА_1 викликався до суду неодноразово, повістки про виклик до суду направлялися за адресою, інформація про яку міститься в адресно - довідковому відділі ГУДМС УДМС України в м.Києві (а.с.18), повістки поверталися до суд з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (а.с.25, 31, 36. 43) . В судове засідання, призначене на 16 квітня 2018 року (дата ухвалення рішення) відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 4 квітня 2018 року (а.с.52). З опублікуванням оголошення про виклик ОСОБА_1 відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України вважався повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо незаконності проведення судового розгляду у заочній формі, то і в цій частині доводи не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, оскільки всі умови, передбачені ст.280 ЦПК України, для ухвалення заочного рішення існували, а саме: відповідач ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин і відзиву на позов не подав. Позивач же не заперечував проти такого вирішення справи, про що подав відповідну заяву (а.с.53).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи , що визначена судом першої інстанції сума, що підлягає стягненню з відповідача, має бути зменшена з 36199 грн. до 35647 грн.26 коп., тому підлягає зменшенню сума судового збору 1378 грн. до 1357 грн.5 коп. Крім того, зважаючи на те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а стягнута рішенням суду першої інстанції сума підлягає зменшенню на 551 грн.20 коп., тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 31 грн.42 коп., сплачена за подання апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 квітня 2019 рокув частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої підприємству, у вигляді судових витрат, понесених ДП «Державна циркова компанія України» у справі №761/28779/16-ц, - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в цій частині позовних вимог, зменшивши загальний розмір стягнутої матеріальної шкоди з 36199 грн. до 35647 грн.26 коп., судового збору з 1378 грн. до 1357 грн.05 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути частково з Державного підприємства «Державна циркова компанія України» (, місцезнаходження: м.Київ, пр..Перемоги,2) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) сплачену суму судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 31 грн.42 коп. .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д.Поливач

А.М. Стрижеус