Провадження № 22-ц/811/470/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_2,

представників відповідачів - Мартин О.В., Тиравського Я.І.,

Міклоша Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 06 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Львівський центральний парк культури та відпочинку ім.Б.Хмельницького», треті особи: Львівська міська рада, управління екології та ландшафтного планування департаменту містобудування Львівської міської ради, про стягнення майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом (а.с.1 т.1), уточненим заявою від 17.05.2017 року (а.с.139-140 т.1), в якому просила стягнути солідарно з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради та Львівського комунального підприємства «Львівський центральний парк культури та відпочинку ім.Б.Хмельницького» в її користь 98020 грн. 97 коп., з яких: 85020 грн. 97 коп. матеріальної шкоди та 13000 грн. моральної шкоди, визначивши відповідальність відповідачів у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що внаслідок падіння 17.05.2014 року дерева на вул.Стрийська у м.Львові, пошкоджено належний їй на праві власності автомобіль марки «Мазда 3», реєстраційний номер НОМЕР_1, ринкова вартість якого на момент пошкодження, згідно із звітом №704/14 від 21.05.2014 року, становила 183108 грн. 57 коп.

Зазначає, що на момент пошкодження автомобіль був застрахований в ПрАТ СК «АХА Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №31889Га/14лв/гл від 05.02.2014 року, за умовами якого, враховуючи визначену оцінювачем вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу - 100471 грн. 25 коп., що перевищувало 70% від дійсної вартості автомобіля на момент укладення договору, автомобіль було визнано фізично знищеним, а тому позивачеві виплачено страхове відшкодування у розмірі 9207 грн. 60 коп., що становило різницю між дійсною вартістю автомобіля на момент укладення договору (101000 грн.) та знеціненням ТЗ за період страхування (2407 грн. 40 коп.), розміром франшизи (505 грн.) та вартістю реалізованих з аукціону залишків транспортного засобу (88880 грн.), а саме: 101000 грн. - 2407,40 грн. - 88880 грн. - 505 грн. = 9207 грн. 60 коп.

Позивач вважає, що для повного відшкодування заподіяного їй матеріального збитку, який дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент його пошкодження, з урахуванням виплаченого їй страхового відшкодування (9207 грн. 60 коп.) та отриманих грошових коштів від продажу залишків автомобіля (88880 грн.), винна особа повинна сплатити їй 85020 грн. 97 коп. (183108 грн. 57 коп. - 9207 грн. 60 коп. - 88880 грн. = 85020 грн. 97 коп.).

Солідарний обов'язок відповідачів по відшкодуванню завданої шкоди позивач обґрунтовує тим, що дерево, яке впало на її автомобіль, знаходилось на території парку-пам'ятки садово-паркового мистецтва «Парк культури та відпочинку ім.Б.Хмельницького», яка передана під охорону Львівському комунальному підприємству «Львівський центральний парк культури та відпочинку ім.Б.Хмельницького», а тому саме це підприємство є відповідальним за належне утримання на цій території зелених насаджень, і крім того, постановою Апеляційного суду Львівської області від 10.09.2014 року, прийнятою в справі про адміністративне правопорушення по даному випадку, визнано винним ОСОБА_7, начальника відділу комунального господарства Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, який будучи посадовою особою, не вжив заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 06.07.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_6 в особі свого представника - ОСОБА_2, просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд не дав належної правової оцінки доказам, які є в матеріалах справи, та не врахував обставин, встановлених апеляційним судом у справі про адміністративне правопорушення, про вину посадової особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - ОСОБА_7 у пошкодженні автомобіля позивача, які мають преюдиційне значення при вирішенні даної справи, та безпідставно послався на постанову Франківського районного суду м.Львова від 30.03.2016 року в адміністративній справі №465/1169/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Управління патрульної поліції у м.Львові про визнання протиправним та скасування протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки ця постанова оскаржена в апеляційному порядку, а тому не набрала законної сили.

Крім того, апелянт не погоджується з висновками суду про те, що територія парку не визначена і Львівське комунальне підприємство «Львівський центральний парк культури і відпочинку ім.Б.Хмельницького» не є відповідальним за належне утримання цього парку, оскільки суд, на думку апелянта, не дав належної правової оцінки доказам, які підтверджують той факт, що дерево росло на території парку, та не проаналізував дій даного підприємства, яке впродовж 2012-2014 років подавало до управління екології та ландшафтного планування департаменту містобудування Львівської міської ради звернення щодо проведення комісійних обстежень зелених насаджень на території парку.

Згідно з первинним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Львівської області від 17.08.2017 року для розгляду даної цивільної справи (провадження №22-ц/783/5313/17) визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача Струс Л.Б., суддів: Шандри М.М., Левика Я.А.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

17.10.2018 року цивільна справа №461/12273/14-ц одержана Львівським апеляційним судом від Апеляційного суду Львівської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського апеляційного суду від 17.10.2018 року, для розгляду даної цивільної справи (провадження №22-ц/811/470/18) визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.

Ухвалою колегії суддів у названому складі Львівського апеляційного суду від 19.10.2018 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 12.02.2019 року.

В судове засідання апеляційного суду треті особи не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтриманняапеляційної скарги, заперечення сторони відповідачів, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.05.2014 року, близько 19.00 год. у м.Львові на ділянці вул.Стрийська-Літня на автомобіль марки «Мазда 3», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який знаходився на проїжджій частині, впало дерево, внаслідок чого пошкоджено вказаний автомобіль (а.с.3-6 т.1).

Власником вказаного транспортного засобу була позивач ОСОБА_6

На момент пошкодження автомобіля, він був застрахований в ПрАТ СК «АХА Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №31889Га/14лв/гл від 05.02.2014 року (а.с.10-20 т.1), відповідно до умов якого, враховуючи визначену оцінювачем у звіті №704/14 від 21.05.2014 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу - 100471 грн. 25 коп., що перевищувало 70% від дійсної (страхової) вартості автомобіля, зазначеної в договорі на момент його укладення - 101000 грн. (страхова сума - ліміт відповідальності страховика), автомобіль було визнано фізично знищеним (повна загибель ТЗ), а тому позивачеві виплачено страхове відшкодування у розмірі 9207 грн. 60 коп., що становило різницю між дійсною (страховою) вартістю автомобіля на момент укладення договору (101000 грн.) та знеціненням ТЗ за період страхування (2407 грн. 40 коп.), розміром франшизи (505 грн.) та вартістю реалізованих з аукціону залишків транспортного засобу (88880 грн.), а саме: 101000 грн. - 2407,40 грн. - 88880 грн. - 505 грн. = 9207 грн. 60 коп. (а.с.7-9 т.1).

Відповідно до вказаного вище звіту №704/14 від 21.05.2014 року про оцінку автомобіля (а.с.21-23 т.1), ринкова вартість автомобіля «Мазда 3», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент його пошкодження, становила 183108 грн. 57 коп.

З урахуванням визначеної оцінювачем ринкової вартості автомобіля позивача на момент його пошкодження - 183108 грн. 57 коп., оскільки автомобіль визнаний фізично знищеним, та виплаченого позивачеві страхового відшкодування в розмірі 9207 грн. 60 коп. та отриманих нею грошових коштів у сумі 88880 грн. від продажу залишків автомобіля, не відшкодованою залишається сума 85020 грн. 97 коп. (183108 грн. 57 коп. - 9207 грн. 60 коп. - 88880 грн. = 85020 грн. 97 коп.).

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Збитками, відповідно до цієї статті, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, у деліктних зобов'язаннях цивільне законодавство передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в заподіянні шкоди позивачу.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків.

Встановлено, що по даному факту падіння дерева на автомобіль позивача в справі про адміністративне правопорушення №461/6845/14-п Апеляційним судом Львівської області було винесено постанову від 10.09.2014 року, якою ОСОБА_7, начальника відділу комунального господарства Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, за невжиття заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Ця постанова апеляційного суду набрала законної сили, а тому встановлений нею факт вчинення винного діяння ОСОБА_7, внаслідок чого пошкоджено автомобіль позивача, не підлягають доказуванню в даній справі, предметом якої є відшкодування шкоди, завданої внаслідок такого діяння.

Враховуючи наведені вище норми матеріального права та встановлені фактичні обставини справи, а також доведеність позивачем факту заподіяння їй майнової шкоди у вказаному вище розмірі, колегія суддів доходить висновку про те, що майнова шкода у розмірі 85020 грн. 97 коп., завдана позивачеві пошкодженням належного їй на праві власності автомобіля з вини працівника Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, яка залишилась не відшкодованою за наслідками виплати страхового відшкодування, підлягає стягненню з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, а тому правових підстав для покладення солідарного обов'язку по відшкодуванню цієї шкоди на Львівське комунальне підприємство «Львівський центральний парк культури та відпочинку ім.Б.Хмельницького» - немає.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставною вимогу позивача про відшкодування їй моральної шкоди, оскільки заподіяння такої шкоди позивачем належним чином не обґрунтовано та не доведено, а тому у її задоволенні необхідно відмовити.

Таким чином, суд першої інстанції в повній мірі не визначився з характером спірних правовідносин, не врахував усі фактичні обставини справи, не дав належної правової оцінки доказам, які сторона позивача подала на підтвердження своїх вимог, чим допустив порушення норм процесуального права, та не застосував наведених вище норм матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, що призвело до неправильного вирішення спору по суті, а томуоскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з наведених вище мотивів та підстав.

У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог позивача, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 980 грн. 21 коп. (а.с.2 т.1) та судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1078 грн. 23 коп., підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, пропорційно до задоволених вимог, - в розмірі 1790 грн. 84 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 06 липня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (м.Львів, вул.Ф.Ліста, 1, ) у користь ОСОБА_6 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) майнову шкоду в розмірі 85020 (вісімдесят п'ять тисяч двадцять) гривень 97 (дев'яносто сім) копійок.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (м.Львів, вул.Ф.Ліста, 1, ) у користь ОСОБА_6 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 1790 (одна тисяча сімсот дев'яносто) гривень 84 (вісімдесят чотири) копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 22 лютого 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.