Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 757/33835/17-ц

провадження № 61-5260св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року, прийняту колегією у складі суддів: Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., Борисової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») Кадирова В. В., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованим за № 1-1228, бланк серія НАС номер 653474 , виданим у місті Сєвєродонецьку Луганської області 07 грудня 2015 року державним нотаріусом Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області Ахметановим М. Р., він є спадкоємцем майна своєї матері ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з грошових внесків у ПАТ «Дельта Банк» загальною сумою 471,75 грн, 17 297,32 доларів США, 8 801,69 Євро. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було відшкодовано йому, як спадкоємцю, через банк-агент «Ощадбанк» грошові кошти в гарантованій сумі 200 000 грн.

Зважаючи на те, що загальна сума грошових коштів на рахунках ОСОБА_2 у АТ «Дельта Банк» перевищує гарантовану суму грошових коштів, які йому були виплачені Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, він звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта банк» Кадирова В. В. з письмовою вимогою про визнання його кредитором АТ «Дельта Банк» за заборгованістю, що виникла на підставі грошових внесків ОСОБА_2 у ПАТ «Дельта Банк». Вказана кредиторська вимога зареєстрована співробітником АТ «Дельта Банк» 09 грудня 2015 року. Листом від 20 січня 2016 року йому було повідомлено про відсутність правових підстав для прийняття та акцептування його кредиторської вимоги.

Позивач вказував, що встановлений частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» строк пред`явлення вимоги до банку пропущено із незалежних від нього причин, оскільки, свідоцтво про право на спадщину було виготовлено нотаріусом лише 07 грудня 2015 року, а тому він не міг пред`явити свої кредиторські вимоги до банку у період з 08 жовтня 2015 року по 09 листопада 2015 року.

За таких обставин просив зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В. В. та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб визнати його кредитором АТ «Дельта Банк» на підставі свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1228, бланк серія НАС № 653474, та включити його кредиторські вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2018 року, ухваленим у складі судді Писанця В. А., в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про зобов`язання відповідача включити позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів після спливу Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київської апеляційного суду від 28 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Поновлено ОСОБА_1 строк подання заяви на включення до реєстру вкладників для здійснення виплат Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб визнати ОСОБА_1 кредитором ПАТ «Дельта Банк» на підставі свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого за № 1-1228, бланк серія НОМЕР_2 , та включено його кредиторські вимоги до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк».

Задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що свідоцтво про право на спадщину позивачем було отримано 07 грудня 2015 року, внаслідок чого він не зміг вчасно звернутися до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про включення його до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк». Апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивачем з поважних причин пропущено строк, встановлений для звернення з відповідною заявою до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та про наявність підстав для його поновлення, оскільки позбавлення позивача права претендувати на отримання решти успадкованої ним суми банківського вкладу через пропуск тридцятиденного строку для звернення до Фонду з вимогами стане для нього надмірним тягарем, у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та не буде пропорційним меті, з якою цей строк був встановлений законом.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційних скаргах, поданих у березні 2019 року до Верховного Суду, представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Костюченко І. В. та представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. - Таболін О. С. посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права просять скасувати постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року та залишити в силі рішення Печерського районного суду м. Києва

від 03 жовтня 2018 року.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, витребувано матеріали справи з Печерського районного суду м. Києва та зупинено виконання постанови Київського апеляційного суду

від 28 лютого 2019 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В.

У квітні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

21 червня 2019 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду, у зв`язку із обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Пророка В. В., справу

№ 757/33835/17-ц передано судді-доповідачеві Шиповичу В. В.

Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2019 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, яка подала касаційні скарги

Касаційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб мотивована помилковістю висновку апеляційного суду про наявність підстав для задоволення позову, оскільки законодавством у сфері гарантування вкладів фізичних осіб регламентовано чіткий порядок звернення кредиторів із вимогами про забезпечення відшкодування коштів за вкладами, зокрема включення їх до реєстру кредиторів щодо повернення банківських вкладів і процентів, та задоволення Фондом таких вимог.

Натомість суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що належним відповідачем у цій справі є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки незалежно від особливого статусу банку, який знаходиться в процедурі виведення з ринку, банк все одно залишається юридичною особою та відповідає за своїми зобов`язаннями самостійно.

Касаційна скарга уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В. В. мотивована помилковістю висновків апеляційного суду про наявність підстав для задоволення позову, оскільки Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачає можливості продовження або поновлення строку прийняття вимог кредиторів, з будь-яких причин, в тому числі і поважних.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційні скарги

У червні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

Кадирова В. В. в якому позивач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції, просить касаційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 07 грудня 2015 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого позивач успадкував грошові внески в ПАТ «Дельта Банк» за договором

№ 003-12506-120912 від 12 вересня 2012 року, на картковому рахунку № НОМЕР_3 із залишком 5,90 доларів США та № НОМЕР_28 (проценти) складають 0,18 доларів США, за договором № 002-12506-120912 від 12 вересня 2012 року, на картковому рахунку № НОМЕР_4 з залишком 444,41 грн та

№ 5589/980 (проценти) складають 26,98 грн, за договором № 004-12506-120912 від 12 вересня 2012 року, на картковому рахунку № НОМЕР_5 з залишком 3,14 євро та № НОМЕР_7 (проценти) складають 0,08 євро, за договором № 006-12506-120912

від 12 вересня 2012 року, на картковому рахунку № НОМЕР_8 з залишком 24,48 євро та № НОМЕР_29 (проценти) складають 0,37 євро, за договором № 001-12506-120912 від 12 вересня 2012 року, на картковому рахунку № НОМЕР_9 з залишком 0,34 грн та № НОМЕР_30 (проценти) складають 0,02 грн, по договору банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_11 від 28 грудня 2014 року з залишком 350,00 євро та з нарахованими процентами у розмірі 6,80 євро, які обліковуються на рахунках № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , за договором банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_14 від 28 грудня 2014 року з залишком 8 000 євро та з нарахованими процентами у розмірі 211,35 євро, які обліковуються на рахунках № НОМЕР_15 , № НОМЕР_16 , за договором банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_17 від 28 грудня 2014 року з залишком 360,00 доларів США та з нарахованими процентам у розмірі 12,37 доларів США, які обліковуються на рахунках № НОМЕР_18 , № НОМЕР_19 , за договором банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_20 від 28 грудня 2014 року з залишком 200 євро та з нарахованими процентами у розмірі 5,47 євро, які обліковуються на рахунках № НОМЕР_21 , № НОМЕР_22 , за договором договору банківського вкладу (депозиту) № 61635

від 28 грудня 2014 року з залишком 16 000 доларів США та нарахованими процентами у розмірі 463,00 доларів США, які обліковуються на рахунках № НОМЕР_23 , № НОМЕР_24 , за договором банківського вкладу (депозиту) № НОМЕР_25 від 28 грудня 2014 року з залишком

445 доларів США та з нарахованими процентами у розмірі 10,87 доларів США, які обліковуються на рахунках № НОМЕР_26 , № НОМЕР_27 з усіма належними процентами, компенсаціями та індексаціями, які належали померлій ОСОБА_3 на підставі довідки (тимчасова адміністрація) № 9376 від 30 вересня 2015 року ПАТ «Дельта банк»

На підставі постанови Правління Національного банку України

від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасову адміністрацію в

ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України

від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення

від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації

АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку

Кадирову В. В. на два роки з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно».

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 20 лютого 2017 року № 619 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки

до 04 жовтня 2019 року.

09 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк»

Кадирова В. В. з кредиторською вимогою в якій просив визнати його кредитором АТ «Дельта Банк» за заборгованістю, що виникла за всіма договорами, укладеними між ним та АТ «Дельта Банк» та за іншими видами заборгованості у сумі всіх належних йому коштів.

Із копії заяви про видачу готівки № 3 від 13 січня 2016 року суди встановили, що ОСОБА_1 отримав виплату гарантованої суму вкладу, як вкладник неплатоспроможного банку в сумі 200 000 грн.

У відповідь на кредиторську вимогу позивача АТ «Дельта Банк» 20 січня 2016 року надало відповідь, в якій зазначило, що кредитори банку мали можливість заявити свої вимоги до банку із 08 жовтня 2015 року по

09 листопада 2015 року. Будь-які вимоги, що надійшли до банку після зазначеного строку вважаються погашеними. Зміни до реєстру акцептованих вимог вносяться за пропозицією уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнанні уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів; документів, які відповідно до законодавства України підтверджують правонаступництво юридичної особи внаслідок реорганізації, зо вимогами кредиторів, яких включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів; письмової відмови кредитора від вимог; клопотання уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку про виправлення помилки, допущеної нею чи попередньою уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку під час акцептування вимог кредиторів. Тому АТ «Дельта Банк» повідомило про відсутність правових підстав для прийняття та акцептування кредиторської вимоги ОСОБА_1

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами встановлюється Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09 серпня 2012 року.

Статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що ним встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами фізичних осіб, а його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банку.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просив суд зобов`язати відповідачів визнати його кредитором АТ «Дельта Банк» та включити його кредиторські вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів, посилаючись на те, що встановлений Законом тридцятиденний строк з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку для звернення до Фонду, він пропустив з поважних причин, оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складається з грошових внесків у ПАТ «Дельта Банк», отримав лише 07 грудня 2015 року. При цьому просив врахувати, що раніше була відсутня можливість отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки в Щастинській державній нотаріальній конторі Луганської області був відсутній доступ до реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Кредиторські вимоги уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Дельта Банк» приймалися із 08 жовтня 2015 року по 09 листопада

2015 року.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури (частина четверта статті 49 Закону).

Згідно з частиною першою статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Отже, про свої вимоги до банку кредитор зобов`язаний заявити у межах 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку. Однак закон не передбачає заборони щодо поновлення такого строку у разі його пропуску з поважних причин.

Вказане узгоджується з приписами пункту 3 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» згідно з якою Фонд та його уповноважена особа наділені повноваженнями вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду № 2 від 05 липня 2012 року затверджено Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке регулює відносини, що виникають у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а саме: підготовку, затвердження та реалізацію плану врегулювання, розробленого на основі найменш витратного для Фонду способу виведення неплатоспроможного банку з ринку (далі - Положення).

Відповідно до пункту 4.31 Положення у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

З листа Міністерства юстиції України від 09 грудня 2015 року

№ 2596/І-23625/13 суди встановили, що державним нотаріусом Щастинської державної нотаріальної контори Харченко О. С. на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом, справжність підпису на якій засвідчено 17 січня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рохмановою О. В. за реєстровим № 89, заведена спадкова справа № 10/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про що сформовано витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 36631532. За інформацією Головного територіального управління юстиції у Луганській області станом на 27 листопада 2015 року відсутня технічна можливість видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки у Щастинській державній нотаріальній конторі Луганської області відсутній доступ до реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України.

Встановивши вказані обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що сукупність вказаних чинників призвела до об`єктивної неможливості ОСОБА_1 отримати свідоцтво про право на спадщину та вчасно звернутися до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із обґрунтованою заявою про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк».

Неможливість вкладників забрати заощадження (депозит) з рахунків у банках через відсутність коштів, через передбачене законом замороження рахунків, або через нездатність національних органів вжити заходів з метою надання таким вкладникам можливості розпоряджатися їхніми заощадженнями Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розглядає як втручання в ефективне користування правом мирно володіти майном, що захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) або як незабезпечення користуванням цим правом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Alisic and Others v. Bosnia and Herzegovina, Croatia, Serbia, Slovenia and the former Yugoslav Republic of Macedonia» від 16 липня 2014 року, заява № 60642/08, § 102).

У практиці ЄСПЛ напрацьовані три критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно легітимну мету та чи є захід з втручання у вказане право пропорційним такій меті (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України» («Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine») від 26 червня 2014 року, заява № 68385/10 і 71378/10, § 53).

Принцип пропорційності полягає у встановленні судом справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на майно, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Необхідність досягнення такого балансу відображена у структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу покласти індивідуальний і надмірний тягар (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» («East/West Alliance Limited» v. Ukraine») від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, § 168).

Тому, оцінюючи у кожній конкретній справі пропорційність обмежень прав конкретного суб`єкта на підставі тих обставин і фактів, що безпосередньо досліджені судом, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цього суб`єкта, оскільки обмеження його прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та його уповноважена особа наділені правом вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Судами не встановлено обставин, які б могли свідчити про нехтування позивачем правом на звернення про включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк», тому апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку наявність підстав для задоволення позову.

Обмеження кредиторів надзвичайно коротким строком на звернення з вимогами про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними, було би непропорційним, а таке втручання у права кредиторів на мирне володіння їх майном - неправомірним.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 755/17365/15-ц (провадження

№ 14-296цс18) та від 20 червня 2018 року у справі № 553/1642/15-ц (провадження № 14-207цс18).

Доводи касаційних скарг про помилковість висновку апеляційного суду щодо наявності підстав для задоволення позову відхиляються касаційним судом, оскільки врахувавши встановлені обставини у конкретній справі, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про поважність причин пропуску позивачем строку для звернення з відповідною заявою та про наявність підстав для його поновлення, вважаючи, що позбавлення позивача права претендувати на отримання решти банківського вкладу через пропуск 30-денного строку для звернення до фонду з вимогами стане для позивача надмірним тягарем і у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції не буде пропорційним меті, з якою цей строк у Законі був встановлений.

Посилання касаційних скарг про те, що фонд не є належним відповідачем у цій справі є безпідставним, оскільки саме фонд та його уповноважена особа наділені правом вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Крім того згідно висновків Великої Палати Верховного Суду сформульованих у постановах, зокрема, від 06 червня 2018 року у справі № 727/8505/15-ц, від 18 квітня 2018 року у справі № 826/7532/16 та від 23 травня 2018 року у справі № 811/568/16, спір щодо включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів і про стягнення за договором банківського вкладу коштів, що перевищують граничну суму відшкодування, є приватноправовим і залежно від суб`єктного складу має розглядатися за правилами цивільного чи господарського судочинства. Фонд, його уповноважена особа у таких правовідносинах виконують не публічно-владні управлінські функції, а здійснюють представництво інтересів банку-відповідача як сторони відповідного договору.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційних скарг не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до необхідності переоцінки доказів, що в силу вимог

статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

З урахуванням наведеного, постанова апеляційного суду ухвалена з додержанням норм матеріального права та без порушення норм процесуального права.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

Кадирова В. В. без задоволення, а оскаржене судове рішення апеляційного суду - без змін.

Підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

За таких обставин необхідно поновити виконання постанови Київського апеляційного суду від 19 березня 2019 року.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року залишити без змін.

Поновити виконання постанови Київського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович