Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Дудки Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2019 року до Василівського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у якій позивач просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Позов мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування будинку від 25.01.1993 року, зареєстрованого в реєстрі за №6. Разом з позивачкою в будинку зареєстрований її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2016 року ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає. У зв`язку з цим, позивач ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Василівського районного суду від 18 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, але надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, та просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, призначені на 30 серпня 2019 року та 11 вересня 2019 року не з`явився, за даними, наданими Балківською сільською радою Василівського району Запорізької областіОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином за адресою реєстрації, проте судові повістки не отримує, поштова кореспонденція повертається з відміткою «адресат відсутній». Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з

наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджено договором дарування будинку від 25.01.1993 року, зареєстрованого в реєстрі за №6 (а.с.5).

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 виданого 27.11.1996 року, між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, який 21.05.2002 року було розірвано (а.с.8).

Як вбачається з довідки №628 від 21.06.2019 року виданої Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані син ОСОБА_4 , 1994 року народження, та чоловік ОСОБА_2 , 1961 року народження (а.с.12).

З акту про фактичне місце проживання (непроживання) в селі Балки Василівського району Запорізької області від 21.06.2019 року, депутатом Балківської сільської ради ОСОБА_5 , разом з власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , в присутності мешканців села: ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , складено акт про те, що громадянин ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 за вищевказаною адресою фактично не проживав з 2016 року (а.с.10).

Відповідно до довідки №632 від 24.06.2019 року виданої Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області, ОСОБА_2 , який перебуває на реєстраційному обліку АДРЕСА_1 , фактично не проживає за вказаною адресою з 2016 року (а.с.13).

Згідно довідки №696 від 16.07.2019 року, наданої на запит суду щодо реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 , Балківська сільська рада Василівського району Запорізької області повідомила про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 23.03.2011 року і по теперішній час (а.с.16).

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України №475/97ВР від 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За правилами ч.ч.1,2ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (частина 1);

член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2).

Разом з тим, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім членом сім`ї позивачки, зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 , що належить позивачці, проте більше року (з 2016 року)без поважних причин не проживає за вказаною адресою, підстав для збереження за ним права користування жилим приміщення не встановлено, створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної

скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова