Справа № 600/222/19
Справа № 2-о/600/49/2019
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

14 березня 2019 року смт. Козова

Козівський районний суд Тернопільської області у складі судді Чорного І.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,

в с т а н о в и в :

11 березня 2019 до суду надійшла вказана заява, в якій ОСОБА_1 просила встановити факт її перебування на утриманні чоловіка ОСОБА_2, який помер 11 грудня 2018 року.

Перевіривши матеріали заяви, суддя вважає, що заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона не відповідає загальним нормам Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України щодо форми і змісту.

ЦПК України передбачені як загальні правила розгляду скарг, подань, клопотань, заяв та позовів, так і особливості, встановлені окремими розділами ЦПК.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Таким чином, заява про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні повинна бути складена у відповідності до вимог Глави 6 Розділу 4 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Під час вивчення матеріалів заяви було встановлено, що подана заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме:

- не подано всіх доказів, що підтверджують вказані обставини, якими заявник обгрунтовує свої вимоги ( п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України). Зокрема, заявник у заяві зазначає, що після смерті чоловіка вона зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області для призначення їй пенсії у звязку з втратою годувальника, однак на підтвердження вказаної обставини заявником не додано жодних документів. В матеріалах справи також відсутня відмова уповноваженого органу по призначенню пенсій з приводу неможливості призначення заявнику пенсії по втраті годувальника.

Також матеріали позову не містять доказів на підтвердження того, що заявниця проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті та перебувала на його утриманні.

- всупереч вимогам п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не зазначено щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви,

- у порушення вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які заявник поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи;

- відсутнє підтвердження заявника про те, що ним не подано іншої заяви (заяв) з тим самим предметом та з тих самих підстав, чим порушено вимоги п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

В силу положень ст. 318 ЦПК Украни, у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Однак, в порушення указаних приписів, в поданій до суду заяві не зазначено, з якою метою заявник просить встановити факт, що викладений ним у прохальній частині заяви.

Також виходячи зі змісту заяви, ОСОБА_1 просить викликати у судове засідання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Частинами 1-2 ст. 91 ЦПК України передбачено, що виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його імя, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

Однак всупереч вказаним вимогам закону заявником не зазначено обставини, які можуть підтвердити указані свідки.

Також заявником подано до суду клопотання, у якому остання просить звільнити її від сплати судового збору з тих підстав, що вона ніде не працює, доходів ніяких не отримує, є пенсіонеркою та отримує пенсію у розмірі 1435,00 грн, що вистачає лише на забезпечення першочергових потреб.

Дослідивши обґрунтованість заявленого клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1, 3 ст. 136 УПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити чи розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю.

На підставі п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування майнового стану сторони, тобто фізичної та юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання , повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

ОСОБА_1 не надано суду будь-яких належних доказів, які б підтверджували її неплатоспроможність на даний час, а сам лише факт перебування на пенсії та доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги не можуть бути визнанні поважними причинами для звільнення від сплати судового збору.

Європейський суд з прав людини в рішеннях від 20.05.2010 року у справі "Пелевін проти України", зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене, клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою, судовий збір справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із заяви, заявник звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт перебування фізичної особи на утриманні, який підлягає сплаті в розмірі 384,20 грн.

Заявником в порушення наведених норм не надано документу, підтверджуючого сплату судового збору. Таким чином, враховуючи вищевикладене, заявник повинен сплатити судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.

При подачі позову до Козівського районного суду Тернопільської області судовий збір підлягає сплаті за наступними реквізитами: отримувач коштів УК у Козівському районі; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37822731; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача 9282; код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Козівський районний суд Тернопільської області, (суду).

Оскільки заява подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 294, 318 ЦПК України, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України вона підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 318 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні - залишити без руху.

Надати заявнику п'ятиденний строк для усунення недоліків заяви, який починає рахуватися з дня отримання заявником даної ухвали, шляхом подання належним чином оформленої заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Чорний