Постанова

Іменем України

16 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 760/26492/14-ц

провадження № 61-30009 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діє також в інтересах малолітньої ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка діє також в інтересах ОСОБА_9 ,

треті особи: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Відділення у справах громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Солом`янського району м. Києва

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації на рішення Солом`янського районного суду

м. Києва від 22 серпня 2017 року у складі судді Шереметьєвої Л. А. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Українець Л. Д., Оніщука М. І., Чобіток А. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діє також в інтересах малолітньої

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка діє також в інтересах ОСОБА_9 , треті особи: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Відділення у справах громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Солом`янського району м. Києва, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

На обгрунтування позовних вимог зазначив, що, на підставі укладеного між ними та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу від 14 жовтня 2014 року, він набув у власність квартиру

АДРЕСА_1 .

Після укладення зазначеного договору йому стало відомо, що у квартирі зареєстровано сім осіб, у тому числі троє малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1, опікуном якої є ОСОБА_3 , ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3, законним представником якої є ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2, законним представником якої є ОСОБА_8 .

Посилаючись на те, що відповідачі у квартирі не проживають, витрати на утримання житла та оплати комунальних послуг не здійснюють, житлом не цікавляться, натомість, він як власник квартири, позбавлений права вільно розпоряджатися належним йому майном, позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та зобов`язати Відділення у справах громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Солом`янського району в м. Києві зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , неповнолітню ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8 , неповнолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що право члена сім`ї власника на користування житлом має речово-правовий характер, з огляду на, що виникає та може існувати лише за наявності права власності на будинок (квартиру) у особи, членом якої вона є, а тому з припиненням права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру, припинилося і право відповідачів на користування нею. Оскільки рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням є самостійною підставою для зняття особи з реєстраційного обліку, вимоги про зобов`язання третьої особи зняти їх з такого обліку є передчасними.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації відхилено, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга Служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, у якій заявник просив рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 серпня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що при вирішенні вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користуватися жилим приміщенням суди попередніх інстанцій не врахували, що відчуження квартири АДРЕСА_1 , право користування якою мали малолітні діти, у порушенням вимог чинного законодавства, відбулося без отримання згоди органу опіки та піклування, що свідчить про порушення житлових прав дітей, особливо з огляду на те, що право на користування вказаним житлом на дату укладення вказаного правочину належало дитині позбавленій батьківського піклування - ОСОБА_4 , за якою жиле приміщення мало зберігатися протягом усього часу перебування у опікуна.

У запереченнях (відзиві) на касаційну скаргу ОСОБА_1 просив касаційну скаргу Служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації відхилити, посилаючись на те, що правомірність набуття ним у власність квартири

АДРЕСА_1 було встановлено у рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року за наслідками розгляду справи № 2-1556/16 за позовом ОСОБА_8 , яка діяла також в інтересах малолітньої ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , яка діяла також в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Деделюк С. Ю., Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину; та за позовом Служби в справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, яка діяла в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Зазначив, що за змістом частини другої статті 177 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлено заборону на вчинення правочинів щодо майнових прав дітей без дозволу органу опіки та піклування саме її батьками або особами, які їх замінюють, у той час як продавець квартири - ОСОБА_2 не є ні матір`ю, ні опікуном малолітніх дітей.

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Рух справи у суді касаційної інстанції

25 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення у частині вирішення позовних вимог про зняття відповідачів з реєстраційного обліку не оскаржуються, а тому у цій частині у касаційному порядку не переглядаються.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій установлено, що 14 жовтня 2014 року між

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Житлово-експлуатаційної дільниці №905 від 26 грудня 2016 року у спірній квартирі зареєстровані, крім позивача, сім осіб: ОСОБА_2 , малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8 , малолітня

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_13 .

Рішенням Солом`янського районного суду від 21 січня 2016 року у справі

№ 2-1556/16, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_8 , яка діяла також в інтересах малолітньої ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , яка діяла також в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Деделюк С. Ю., Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину; та позову Служби в справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, яка діяла в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Зазначене судове рішення у апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили 13 вересня 2016 року.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Системний аналіз статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 ЖК Української РСР у поєднанні зі статтею 64 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК Української РСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16.

Наведене дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів її сім`ї.

Оскільки житлові права членів сім`ї власника житлового будинку (квартири) є похідними від прав власника цього житлового приміщення, то припинення права власності особи на житло припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком.

Однією з підстав припинення права власності відповідно до статті 346 ЦК України є відчуження свого майна власником.

Ураховуючи фактичні обставини справи, а саме припинення права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру, а також похідний характер прав відповідачів на користування нею від прав колишнього власника, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону.

Доводи касаційної скарги про те, що укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 відбулося з порушенням положень чинного законодавства, а саме статті 177 СК України, статті 16 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», якими передбачено необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, що спрямовано на захист майнових прав дітей, правильність висновків судів першої та апеляційної не спростовують, оскільки предметом зазначеного спору не є недійсність договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , преюдиційні для даної справи обставини щодо правомірності якого встановлено рішенням Солом`янського районного суду від 21 січня 2016 року у справі № 2-1556/16 за позовом ОСОБА_8 , яка діяла також в інтересах малолітньої ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , яка діяла також в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Деделюк С. Ю., Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, та позовом Служби в справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, яка діяла в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Позивач свої вимоги обгрунтовував тим, що відповідачі, в тому числі неповнолітні діти у належній йому на праві власності квартирі не проживають, а відтак нею не користуються. Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі не були членами сім`ї ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживали ще до відчуження її позивачеві. Правильність встановлення зазначених обставин заявник не спростував, а відтак його доводи про те, що оскаржуваними судовими рішеннями порушуються права неповнолітніх дітей, в тому числі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка залишилася без батьківського піклування, є необгрунтованими.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлених ними обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судів, які їх обгрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Аналізуючи наведене та з урахуванням доводів касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що суди попередніх інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин, вірно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Щодо поновлення дії судового рішення

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2017 року зупинено виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року до закінчення касаційного провадження, його необхідно поновити.

Керуючись статтями 400, 401, 415, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від

22 серпня 2017 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня

2017 року.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак