ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Слюсар Я.В.,

за участю:

заявника ОСОБА_1 ,

головного державного виконавця Костецького М.М.,

стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця, зобов`язання вчинити дії по зведеному виконавчому провадженню 56965120,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив суд: визнати дії державного виконавця Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Костецького М.М. в провадженні якого заходиться зведене виконавче провадження 56965120, протиправними в частині призначення суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 , визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Костецького М.М. по неприйняттю заходів для встановлення у боржника іншого, рухомого майна для забезпечення виконання по виконавчому провадженню 56965120, зобов`язати начальника Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області скасувати постанову від 20.08.2019 про призначення суб`єкта оціночної діяльності по виконавчому провадженню 56965120.

Між тим, 03.10.2019 через канцелярію суду, скаржником було подано уточнену скаргу, в якій скаржник ОСОБА_1 також просив, крім заявлених вимог у скарзі від 25.09.2019 р., ще визнати Звіт від 28.08.2019 року про оцінку нерухомого майна, вбудованого приміщення за адресою АДРЕСА_1 , недійсним.

Подану скаргу мотивував тим, що в провадженні Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області знаходиться зведене виконавче провадження № 56965120 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 пені на заборгованості по аліментам. 10.09.2019 він отримав титульну та останню сторінку Звіту про оцінку майна нежитлового приміщення, з чого зробив висновок, що в рамках виконавчого провадження 56965120 повернуто стягнення на об`єкт нерухомого майна.

Скаржник зазначає, що ознайомившись зі Звітом він письмово повідомив державного виконавця про те, що не згодний з ним та подав письмову заяву, в строки передбачені законом, про проведення рецензування Звіту. Вважає, що державний виконавець грубо порушив порядок виконання рішення суду та порушив вимоги ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження».

Зазначив, що в матеріалах виконавчого провадження знаходиться Акт опису та арешту майна, однак відсутні дані про повідомлення боржника про проведення даної виконавчої дії. Матеріали виконавчого провадження свідчать про те, що постанова про звернення виконання на майно боржника не виносилась, Акт опису та арешту майна складено в порушення вимог ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки описано та арештовано майно, яке в кілька разів перевищувало суму боргу. А також опис проведено без вирішення питання у встановленому порядку чи можливо виділити частину приміщення. Опис та арешт проведено в порушення процедури без присутності боржника, який не повідомлений про виконання цієї виконавчої дії.

Між тим, скаржник зазначає, що державний виконавець порушив черговість повернення стягнення на майно, не прийнявши заходів для встановлення наявності у боржника іншого рухомого майна, а одразу вчинив дії щодо повернення стягнення на об`єкт нерухомості.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав з підстав викладених в ній, просив суд її задовольнити.

Головний державний виконавець Костецький М.М. в судовому засіданні проти скарги заперечував, просив суд відмовити в її задоволенні, зазначив, що про всі виконавчі дії учасникам виконавчого провадження надсилались листи, однак ОСОБА_1 та його представник з невідомих для нього причин, їх не отримували. Крім того зазначив, що ним було вжито всіх заходів для встановлення у боржника ОСОБА_1 будь якого майна для реалізації на погашення боргу, однак нічого виявлено не було, а добровільно надати майно чи погасити заборгованість останній не виявляв бажання. Просив відмовити в задоволення скарги.

Стягував ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні скарги, зазначила, що державним виконавцем було вжито всіх заходів для розшуку майна боржника. Під час опису нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 вона була присутня, одна із кімнат де знаходиться магазин була зачинена, а інша в якій знаходився кабінет «манікюру» відчинена. В даній кімнаті перебувало дві дівчини - клієнт та майстер, яка пояснила, що обладнання яке знаходиться в кімнаті належить їй. Тому державним виконавцем нічого не залишалось робити, як описати лише приміщення, про що було складено в присутності понятих постанову про опис та арешт майна. На жодні призначені виконавчі дії боржник не з`являвся.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.2 та п.3 ч.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Перевіривши матеріали справи судом встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Київській області Костецького Миколи Миколайовича перебуває зведене виконавче провадження №56965120, у рамках якого 09.08.2018 року винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. (а.с. 102).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження у зведене виконавче провадження № 56965120 було об`єднано виконавчі провадження №49180169, №56469413, №56469748, №56470209 та №56470474.

Так, виконавче провадження № 49180169 було відкрито 04.11.2015 року на підставі виконавчого листа № 2/381/311/15 виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на коритьсь ОСОБА_2 стягнення суми у розмірі 41368,10 грн..

24.05.2018 на підставі виконавчих листів № 2/381/249/17 та № 2/381/552/16 було відкрито виконавчі провадження №56469413 та №56469748 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сум у розмірі 640,10 грн. та 720,12 грн..

Разом з тим, 24.05.2018 на підставі виконавчого листа № 2/381/552/16 було відкрито виконавче провадження №56470209 про стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 551,20 грн..

Того ж дня, на підставі виконавчого листа № 2/381/1705/15 було відкрито виконавче провадження №56470474 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми пені у розмірі 1707,60 грн..

Не погоджуючись з виконавчими діями, боржник зазначає, що державним виконавцем було порушено ст.ст. 48, 50, 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (далі по тексту Закон), звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання",статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України"Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як вбачається з матеріалів справи державним виконавцем було вжито усіх заходів передбачених ст. 48 Закону для виконання рішення суду та погашення заборгованості за виконавчими листами, а саме проведено розшук майна боржника, про що свідчить відповіді Пенсійного фонду України № 04.11.2015, № 04.11.2015, , відповіді з Державної податкової служби України № 05.11.2015, № 05.11.2015, відповіді з Державної фіскальної служби України № 29.05.2018, № 29.05.2018 та відповіді з Пенсійного фонду України № 07.06.2018, № 07.06.2018, зі змісту яких вбачається, що інформація щодо рахунків та відповідно коштів на рахунках ОСОБА_1 відсутня (а.с. 125-127, 138-140, 142).

Відповідно до ст. 50 Закону, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно. У разі відсутності технічної документації на майно, у зв`язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, пов`язані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи державним виконавцем виносились постанова 23.11.2015 № 49180169 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, постанова від 24.11.2015 № 49180169 про арешт коштів боржника.

Між тим, на ім`я Начальника Фастівського БТІ було направлено запит № 152837/15316-8 від 10.07.2018 про наявність будь-кого майна, що зареєстроване за боржником ОСОБА_1 , про що було отримано відповідь Фастівського БТІ № 97 від 10.07.2019, з якої вбачається, що за ОСОБА_1 на підставі Договору дарування від 26.08.2011 за № 4215, станом на 01.01.2013 зареєстроване по праву приватної власності нежитлове приміщення гуртожитку АДРЕСА_1 та на підставі Свідоцтва про право власності виданого Фастівською міською радою 15.02.2006 згідно рішення виконкому Фастівської міської ради № 39/13 від 07.02.2006 зареєстрований житловий будинок по. АДРЕСА_2 , та додано копію Договору дарування за № 4215. (а.с. 149-151).

10.07.2018 року державним виконавцем Костецьким М.М. було винесено постанову про опис та арешт майна № ВП 49180169, а саме описано і накладено арешт на вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 17,4 кв.м., що знаходиться на 1 поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.152-155).

Між тим, 20.08.2019 року головним державним виконавцем Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба» у виконавчому провадженні з приводу примусового виконання виконавчого листа №2/381/311/15 від 21.05.2015.

Саме на підставі вказаної постанови ТОВ «Приватна експертна служба» склало висновок про вартість майна від 28.08.2019 року у виконавчому провадженні №49180169, а саме, частки вбудованого нежитлового приміщення площею 17.4 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , вартість якого визначена у сумі 146 000,00 грн. без урахування ПДВ (а.с. 13).

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження», учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання..

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Згідно з положеннями ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право особи сторони виконавчого провадження у разі незгоди з результатами визначення вартості чи оцінки майна оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» визначено, що суди мають враховувати, що суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Разом із тим, у Постанові Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі №914/881/17 вказано, що системний аналіз ч.4 ст.3, ч.1 ст.10, ч.1 ст.11, ч.1 ст.12, ст.32, ст.33 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Також Велика Палата Верховного Суду зазначає, що спори про визнання недійсним звіту про оцінку майна не можуть бути розглянуті й у порядку іншого (ніж господарське) судочинства.

Таким чином, дії головного державного виконавця Костецького М.М. в ході проведення виконавчих дій, а саме, призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні є правомірними та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, підстав для скасування звітів про оцінку майна боржника немає, адже встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Доводи скаржника про те, що головним державним виконавцем Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Костецьким Миколою Миколайовичем не було вжито всіх дій щодо розшуку та опису іншого майна боржника, не повідомлено про призначення виконавчих дій, не направлено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду даної скарги, оскільки матеріали виконавчого провадження, які надавав державний виконавець, свідчать про інше.

Також, скаржником в окремому порядку у визначені строки не оскаржувалась бездіяльність державного виконавця щодо не розгляду клопотання про направлення запитів.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що виконавче провадження наразі триває, що не позбавляє можливості виконавця призначити суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки іншого майна, власником якого є боржник.

За вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи боржника про наявність порушень вимог закону під час здійснення виконавчого провадження не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті, а тому на даний час скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ст. 5, 13, 442, 451, 447 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця, зобов`язання вчинити дії по зведеному виконавчому провадженню 56965120 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст ухвали виготовлено 15.10.2019.

Суддя Осаулова Н.А.