Провадження № 2-з/645/70/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року суддя Фрунзенського районного суду м.Харкова Мартинова О.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління у Харківській області про перерахунок сум виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій просить здійснити перерахунок аліментів по виконавчому провадженню №56522125 яке перебуває в Міськрайонному відділі державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління у Харківській області, стягнути з ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн.

04 жовтня 2019 року від представника позивача надійшла заява, в якій останній просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом №643/4686/18 від 31.05.2018 року виданим Московським районним судом м.Харкова по цивільній справі №2-24831/05 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття, починаючи з 17 лютого 2005 року.

У період з 03 жовтня 2019 року по 08 жовтня 2019 року суддя Фрунзенського районного суду м.Харкова Мартинова О.М. перебувала у нарадчій кімнаті з розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Суд, дослідивши подану заяву, прийшов до наступного висновку.

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Інститут забезпечення позову врегульований статтями 149-158 ЦПК і спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Ним усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Види забезпечення позову передбачені статтею 152 ЦПК України, перелік яких не є вичерпним. Суд може застосувати інші види забезпечення позову, однак вони не можуть суперечити вимогам закону і загальним засадам цивільного судочинства.

На цю обставину звернено увагу судів також в п.2 Постанови №9 від 22.12.2006р. Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», де прямо вказано про недопустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених в п.15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не оскаржується виконавчий лист №643/4686/18 від 31.05.2018 року, виданий Московським районним судом м.Харкова, на підставі якого здійснюється примусове стягнення аліментів на утримання дитини.

Таким чином, вимоги заяви представника позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим листом №643/4686/18 від 31.05.2018 року виданого Московським районним судом м.Харкова не підлягають задоволенню, оскільки обраний спосіб забезпечення позову не відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 258, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління у Харківській області про перерахунок сум виконавчого провадження - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвалу суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя