ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 вересня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/1699/18

Головуючий у першій інстанції - Кочура О. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1038/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Іванової Г.П.,

суддів: Бобрової І.О., Онищенко О.І.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області у складі судді Кочури О.О. від 06 червня 2019 року (повний текст рішення складений 06 червня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" про стягнення грошових виплат внаслідок несвоєчасного виконання зобов`язання,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство "Страхове товариство "Гарантія",

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" про стягнення грошових виплат внаслідок несвоєчасного виконання зобов`язання, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 19587,79 грн., з яких 4350,18 грн. втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляції, 1404,73 грн. 3% річних, 13832, 88 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" на користь ОСОБА_1 15527 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять сім) грн. 01 коп. та 558 грн. 69 коп. витрат на сплату судового збору.

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство"Страхове товариство "Гарантія" просить рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2019 року змінити, зменшивши розмір виплат за порушення грошового зобов`язання з 15527,01 грн. до 11557,16 грн., а відповідно, і розмір судового збору.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ "СТ "Гарантія" зводяться до того, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки при його ухваленні судом не вірно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

Товариство зазначає, що до вирішення питання про наявність чи відсутність вини в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 04 січня 2017 року за участю забезпеченого транспортного засобу, страховик був позбавлений можливості виплатити страхове відшкодування Така вина була встановлена лише рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2017 року, тому обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування виник виключно 24 жовтня 2017 року. Оскільки дорожньо-транспортна пригода, що сталася 04 січня 2017 року у м. Новгород-Сіверському за участі автомобілів "ЗІЛ-130" та "Фольксваген Транспортер", розглядалася у цивільній справі №739/1069/17 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "СТ "Гарантія", ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, відповідно до п. 36.2 п/п4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" перебіг 90-денного терміну для виплати страховиком суми страхового відшкодування припинився до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у справі законної сили, тобто до 24 жовтня 2017 року. ОСОБА_1 після розгляду касаційних скарг на це рішення суду до Товариства з заявою про виконання судового рішення не зверталася, а звернулася до виконавчої служби. Після поновлення виконавчого провадження, яке було зупинено на підставі ухвали Верховного суду, Товариством у той же день - 29.08.2018, сплачена сума страхового відшкодування у розмірі 32741,10 грн. та виконавчий збір.

Також Товариства вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що у Товариства були законні підстави самостійно визнати вину водія забезпеченого транспортного засобу та суму страхового відшкодування, виходячи з приписів статей 33-1, 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки жодним нормативним актом чинного законодавства України не надано право страховику встановлювати наявність чи відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу.

Детальний розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат викладено Товариством у відзиві на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_1 передбаченим ст. 360 ЦПК України правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Оскільки ціна позову у цій справі (оспорювана сума) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа не належить до справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження (ч.4 ст. 274 ЦПК України) та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2019 року розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

Позивачу ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з апеляційною скаргою вручено 23 липня 2019 року, відповідачу ПрАТ "СТ "Гарантія" копію ухвали про відкриття провадження у справі вручено 23 липня 2019 року, що підтверджується долученими до матеріалів справи повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.102-103).

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до приписів ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню змін, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 04.01.2017 об 11 год. 30 хв. в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області по вул. Рокосовського, біля будинку № 58, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ЗІЛ - 130, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та автомобіля "Фольксваген Транспотер", д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 і який належить позивачці ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП належний позивачці автомобіль отримав механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність особи, яка керувала автомобілем ЗІЛ - 130, д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована згідно з договором (полісом) № АІ/9969898 обов`язкового страхування цивільного-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальником є відповідач - Приватне акціонерне товариство "Страхове Товариство "Гарантія".

Судом першої інстанції встановлено і не заперечувалося відповідачем, що позивачка ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування 05.01.2017.

Листом від 14.06.2017, вих. № 1367/17, адресованим Приватним акціонерним товариством "Гарантія" Бурковцю Сергію Івановичу (особі, яка керувала належним позивачці автомобілем), останнього було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування (а.с. 5).

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 24 жовтня 2017 року в справі № 739/1061/17 року за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "СТ "Гарантія", ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позов ОСОБА_1 було задоволено частково, стягнуто з ПрАТ "СТ "Гарантія" на користь ОСОБА_1 32741,10 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу (а.с.7).

Згідно з платіжним дорученням № 1202 від 29.08.2018 відповідач ПрАТ "СТ "Гарантія" перерахував 32741,10 грн. Деснянському відділу ДВС м. Чернігова у виконавчому провадженні № 55408523 (а.с. 21).

Згідно з випискою з банківського рахунку ОСОБА_1 12.09.2018 на її рахунок надійшло 32741,10 грн. від Деснянського відділу Державної виконавчої служби м. Чернігова (а.с.6).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Як зазначено у Постанові Верховного суду від 4 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Статтею 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Прострочення виконання грошового зобов`язанням тягне за собою відповідальність, передбачену законом або договором.

Відповідно до ст. 36.5. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" - за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що оскільки в 90-дений термін з моменту отримання заяви про страхове відшкодування дорожньо-транспортна пригода не розглядалася в цивільній, господарській або кримінальній справі (позов ОСОБА_1 до ПрАТ "СТ "Гарантія", ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було подано лише в липні 2017 року), у відповідача були відсутні підстави для зупинення перебігу 90-деного терміну виплати страхового відшкодування і відмова у виплаті страхового відшкодування відбулася з порушенням 90-деного терміну з дня подання заяви про страхове відшкодування.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що моментом прострочення виконання грошового зобов`язання слід вважати день, наступний за 90 - денним з дня звернення ОСОБА_1 з заявою про виплату страхового відшкодування, тобто 06.04.2017 року.

Суд обґрунтовано відхилив доводи відповідача про відсутність у них можливості самостійно визначити вину водія забезпеченого транспортного засобу та суму страхового відшкодування, оскільки згідно положень статей 33-1, 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик самостійно визначає вину застрахованої особи на підставі запитів до відповідного підрозділу національної поліції, вправі самостійно оглядати транспортний засіб, отримувати пояснення від учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком залучаються власні працівники, також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Вирішуючи питання про момент виконання відповідачем грошового зобов`язання, суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового правовідношення є дата зарахування коштів на рахунок кредитора. Відповідач перерахував грошові кошти в сумі 32741,10 грн. на рахунок органу виконавчої служби 29.08.2018, проте на банківський рахунок кредитора, яким є ОСОБА_1 , вони були зараховані лише 12.09.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконання зобов`язання належними сторонами слід розглядати як виконання зобов`язання належній особі - кредитору та виконання зобов`язання належною особою - боржником.

Органи державної виконавчої служби не є стороною в зобов`язанні - кредитором. Органами державної виконавчої службою здійснюється лише примусове виконання рішення суду в разі, якщо боржник відмовляється виконати рішення суду рішення в добровільному порядку.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що датою виконання відповідачем грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 - 12.09.2018.

Апеляційний суд погоджується з розрахованим судом першої інстанції розміром втрат від знецінення коштів внаслідок інфляції та 3% річних за період з 06.04.2018 по 12.09.2018 (за 522 дні).

Також судом першої інстанції вірно визначено розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (з врахуванням заяви відповідача про застосування строку позовної давності) - за період з 02.10.2017 (за рік до звернення ОСОБА_1 до суду з позовом) по 12.09.2018 (дата виконання зобов`язання) .

Доводи апеляційної скарги ПрАТ "СТ "Гарантія правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 не спростовують.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" підлягає залишенню без задоволення, а рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2019 року - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374 п.1 ч.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" залишити без задоволення.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 12 вересня 2019 року.

Головуючий: Судді: