Справа № 522/895/17
Провадження № 2/522/5941/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

10 вересня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі :

головуючого - судді Науменко А.В.

за участю секретаря - Полегеньком В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 24.01.2016 року о 18 год. 30 хв. в м. Одеса по вул. Фонтанська дорога 56 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chery Amulet», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням власника ОСОБА_2 . В результаті цього ДТП було пошкоджено авто «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , який на момент ДТП був застрахований у ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" відповідно до Договору добровільного страхування № 28-1509-15-00125 від 11.08.2015 року.

25 січня 2016 року страхувальник звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" на вимогу виконання умов Договору страхування №28-1509-15-00125 від 11.08.2015 року, на підставі рахунку фактури № 18 від 26 січня 2016 року, страхового акту № ПСКА-5798 від 27.01.2016 року та розрахунку до нього на рахунок визначений страхувальником було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 19685,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1496 від 28 січня 2016 року.

Постановою Київського районного суду м. Одеса по справі 520/1847/16-п від 17.03.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до ДТП, та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Позивач, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму страхового відшкодування у розмірі 11587,44 грн. та судові витрати у розмірі 1378,0 гривен.

Позовні вимоги та заявлені предмет або обставини позову по справі не змінювалися.

В судове засідання представник позивача Макєєв В . М . з`явився, на задоволенні позовних вимог наполягав. Пояснив, що фактична сума яку просить стягнути позивач є не сплаченою сумою коефіцієнту зносу замінених по ремонту складових, які застосувала ПАТ «Страхова група «Тас». Підтвердив, що позивачем при оформленні страхового акту та розрахунку зазначений коефіцієнт не був застосований та врахований. Але страховик відповідача даний коефіцієнт застосував та зменшив суму страхової виплати саме на розмір встановленого зносу. Пояснив, що знос був встановлений за формулою ПАТ «Страхова група «Тас», але на додаткове запитання суду як встановлений знос у розмірі саме 70 % від вартості нової запчастини, що була замінена, представник пояснити не зміг. Представник підтвердив, що позивачем не надані до справи будь-які докази перевірки правильності встановлення розміру коефіцієнту, або його нарахування і підтвердження ПАТ «Страхова група «Тас». Наполягав на тому, що сума коефіцієнту зносу не покривається страховою виплатою відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тому, позивач має право звернутися за стягненням вказаної частини виплаченої суми, але не покритої страховим відшкодуванням страховиком відповідача.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 в судове засідання з`явилися, позовні вимоги не визнали. Заявили, що позивач звернувся з позовом про стягнення збитків по виплаченому страховому відшкодуванню та позов не змінювався. Звернули увагу суду, що представник позивача, у засіданні заявив про інші підстави позову, а саме про стягнення суми коефіцієнту зносу, яка не покривається страховим відшкодуванням. Вказали, що позивачем не надані докази правильності нарахування ПАТ «Страхова група «Тас» коефіцієнту зносу, тому поставив під сумнів заяву представника позивача, щодо визнання даної суми позивачем без її доведення. Тому наполягали, що обставини стягнення сплаченої позивачем суми коефіцієнту зносу не входить до предмету та підстав заявленого позову, та ці обставини не доведене позивачем. У зв`язку з чим, представник відповідача послався на практику ВС, що у позивача не має права звертатися з вимогами до відповідача, а належним відповідачем має бути ПАТ «Страхова група «Тас».

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 24.01.2016 року о 18 год. 30 хвилин в м. Одеса по вул. Фонтанська дорога 56 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Chery Amulet», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням власника ОСОБА_2 . В результаті цього ДТП було пошкоджено авто «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , який був застрахований у ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" відповідно до Договору добровільного страхування № 28-1509-15-00125 від 11.08.2015 року.

Постановою Київського районного суду м. Одеса по справі 520/1847/16-п від 17.03.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до ДТП, та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На час вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Chery Amulet», д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ4556240 терміном дії до 25.01.2016 року в АТ «СГ «ТАС».

Відповідно до п.п. 33.1.4 п 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

25.01.2016 року страхувальник ОСОБА_1 звернувся до свого страховика АТ «СГ «ТАС» із заявою про настання страхової події.

Таким чином, при настанні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди відповідачем дотримано обов`язок щодо надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Дану обставину не спростовував представник позивача.

Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Тобто Закон регулює відносини, які виникають в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.1.2 ст. 1 зазначеного Закону страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування".

Таким чином, страховиком в розумінні Закону є не будь-яка страхова компанія, а страхова компанія яка є стороною договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Судом встановлено, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був укладений відповідачем не з позивачем (ПрАт «Страхова компанія «Українська страхова група»), а з Приватним акціонерним товариством «Страхова група ТАС» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65, ідентифікаційний код юридичної особи 30115243).

ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" на вимогу виконання умов Договору страхування №28-1509-15-00125 від 11.08.2015 року, на підставі рахунку фактури № 18 від 26 січня 2016 року, страхового акту № ПСКА-5798 від 27.01.2016 року та розрахунку до нього на рахунок визначений страхувальником було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 19685,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1496 від 28 січня 2016 року.

Суд враховує, що у страховому акту вказаний пошкоджений автомобіль BMW X 5 2007 року випуску. У Розрахунку суми страхового відшкодування у п.п. 11 та 19 зазначене, що позивачем страхове відшкодування здійснюється без врахування проценту зносу деталей, що замінюються. В рахунку -фактурі зазначені деталі що підлягають заміні бампер задній центральна частина ( ціна нового 12958 грн); посилювач заднього бамперу ( ціна нового 2260 грн) та кільце парктоніка (ціна нового 109 грн).

Відповідно до вказаної заяви ПАТ «СК «Українська страхова група» сума страхового відшкодування склала 19 685,48 грн., в той час як ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ4556240 складає 50 000 грн.

Тобто ліміту за вищевказаним полісом цілком вистачає для виплати страхового відшкодування у сумі 19 685, 48 грн.

В постанові від 04.07. 2018 року у справі №755/18006/15-ц Велика палата Верховного суду висловила наступну правову позицію, відповідно до якої «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)».

В даному випадку у АТ «СГ «ТАС» виник обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, що виключає правові підстави для стягнення з відповідача будь-яких сум страхового відшкодування в межах суми 50 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України,Законом України «Про страхування» та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтями 3,22,28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальника. При настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

За нормою частини третьої ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 38 цього ж Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умови визначених у підпунктах 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Таким чином, з викладеного вбачається, що обов`язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті ДТП такої шкоди.

Судом врахована правова позиція постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у цивільній справі № 755/18006/15-ц.

Судом встановлено, що на час вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Chery Amulet», д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ4556240 терміном дії до 25.01.2016 року в АТ «СГ «ТАС» з страховим лімітом 50 000,0 грн.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку. Так, підпункт 33.1.4 (до набрання чинності Законом N 3045-VI від 17 лютого 2011 року - підпункт 33.1.2) пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов`язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1 ("ґ") пункту 38.1 статті 38 зазначеного Закону).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована у АТ «СГ «ТАС» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 4556240, то, у даному випадку, позивач мав самостійно звернутись до АТ «СГ «ТАС» про виплату страхового відшкодування за полісом, при цьому саме страховик АТ «СГ «ТАС після виплати страхового відшкодування має право регресної вимоги до особи, яка завдала шкоди, у разі наявності для цього правових підстав визначених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст. 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У справі наявний єдиний письмовий доказ, що наданий відповідачем, а саме лист АТ «СГ «ТАС» від 20.02.2019 року на ім`я відповідача, у якому страховик вказує на застосування коефіцієнту зносу замінених складових на суму 16553, 48 грн з врахуванням показнику коефіцієнта в розмірі 70 відсотків в розмірі 11587.44 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Суд визнає не доведеним правомірність не урахування позивачем зносу деталей, та подальше посилання на стягнення суми зносу з відповідача, який не був заявлений у позові як предмет та підстава звернення до суду. Також суд, визнає, що коефіцієнт суми зносу прийнятий позивачем в розмірі 70 відсотків не є доведеним, тому як наприклад не має доказів такого значного зносу заднього бамперу на пошкодженому автомобілі BMW X 5 2007 року випуску. Тобто, виходячи з вказаної правової позиції Верховоного Суду позивач звернувся до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи, що суд дійшов обґрунтованих висновків, щодо відмови у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» то з урахуванням положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, відшкодування судового збору, у разі відмови у позові не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 20 вересня 2019 року.

Суддя А.В.Науменко

10.09.19