Справа № 489/4250/19
Провадження № 22-ц/812/1546/19 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Цуркан І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 серпня 2019 року, постановлену під головуванням судді - Рум`янцевої Н.О. в приміщенні того ж суду за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Інгульський районний у місті Миколаєві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про встановлення неправильності запису в актовому записі про народження, внесення змін до актового запису про народження,-

в с т а н о в и л а:

08 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту неправильності запису в актовому записі про народження та внесення зміни до актового запису про народження.

Заявниця зазначала, що в її свідоцтві про народження серія НОМЕР_1 , яке видане Давидівською сільською радою Якимівського району Запорізької області 19 квітня 1977 року, її батьками вказано: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_3 , але, ім`я матері зазначено неправильно, а вірним є « ОСОБА_3 », що підтверджується паспортом матері, свідоцтвом про одруження її батьків та свідоцтвом про народження матері, де зазначено - ОСОБА_3 .

З метою захисту своїх немайнових прав, ОСОБА_1 звернулась до Інгульського районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (надалі - Інгульський ВДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області )із заявою про внесення змін в актовий запис № 40 від 01 серпня 1958 року, що складений виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Якимівського району Запорізької області, змінивши ім`я матері з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ». Однак, висновком від 04 травня 2019 року Інгульським ВДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області відмовлено у задоволенні такою заяви.

Посилаючись на викладені обставини, та оскільки такий факт встановити іншим способом ніж у судовому порядку неможливо, просила суд встановити факт неправильності в актовому записі про народження ОСОБА_1 № 40 від 01 серпня 1958 року, що складений виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Якимівського району Запорізької області, в частині імені її матері « ОСОБА_3 » та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 40 від 01 серпня 1958 року, що складений виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Якимівського району Запорізької області, шляхом виправлення імені її матері з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 серпня 2019 року у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність ухвали суду та неправильне тлумачення судом норм цивільного процесуального законодавства, з урахуванням постанов Великої палати Верховного Суду, просила ухвалу суду скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Місцевий суд постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, виходив з того, що встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо законом визначено інший порядок їх встановлення в судовому порядку розгляду не підлягають, а крім того, в даному випадку є спір щодо правильності актового запису, який повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

З таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт неправильності запису в актовому записі про народження ОСОБА_1 № 40 від 01 серпня 1958 року, що складений виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Якимівського району Запорізької області в частині зазначення імені її матері « ОСОБА_3 »; внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 № 40 від 01.08.1958 року, що складений виконавчим комітетом Давидівської сільської ради Якимівського району Запорізької області, шляхом виправлення імені її матері з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ».

Тобто, у даній справі спірні правовідносини пов`язані з установленням імені матері заявниці і залежно від цього - правильності чи помилковості актового запису про її народження.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, та ін. (частина друга статті 49 ЦК України).

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон).

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону).

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону).

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану також регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

У своїй заяві, поданій у порядку окремого провадження, ОСОБА_1 просила установити факт неправильності запису імені її матері « ОСОБА_3 » в акті цивільного стану № 40 від 01 серпня 1958 року про народження та внести зміни до цього актового запису, виправивши ім`я її матері з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ».

У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає насамперед у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не має права виходити за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.

Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, ЦК України та іншим законом, не є вичерпним (частина третя статті 270 ЦК України). ОСОБА_1 звернулася до суду для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (частина перша статті 273 ЦК України) на відображення достовірної інформації про ім`я її матері в актовому записі, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану.

У даній справі не є перевірка дотримання Інгульським ВДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області процедури розгляду звернення заявниці про внесення змін до актового запису про народження № 40 від 01 серпня 1958 року й оцінка правомірності дій щодо відмови в задоволенні цього звернення.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Наведений перелік способів захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З огляду на викладене не можна погодитися з тим, що у сторін виник публічно-правовий спір стосовно оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження особи, а тому справа в частині встановлення факту неправильності запису в актовому записі про народженнямає розглядатися за правилами цивільного судочинства в порядку окремого провадження.

За правилами цивільного судочинства підлягають розгляду вимоги ОСОБА_1 внести зміни до актового запису, але в порядку позовного провадження де відповідачем повинен бути відповідний орган - відділ державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки покласти обов`язок або зобов`язати вчинити певні дії можливо лише на відповідача у справі.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права на підставі п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382 ЦПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 серпня 2019 року скасувати, матеріали справи направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий : Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 23 вересня 2019 року