Ухвала

17 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 562/880/17

провадження № 61-15439ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про припинення зобов`язань,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк (далі - АТ КБ) «ПриватБанк» на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті касаційна скарга відправлена до Верховного Суду 12 серпня 2019 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 27 серпня 2019 року визнано наведені АТ «ПриватБанк» підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Запропоновано навести інші підстави для поновлення строку, та надати документи, що посвідчують повноваження представника, який підписав касаційну скаргу. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У вересні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла заява АТ «ПриватБанк» про поновлення строку на касаційне оскарження, яка мотивована тим, що оскільки з невідомих причин подана у встановлений законом строк касаційна скарга до Верховного Суду не надійшла, у серпні 2019 року заявник повторно направив касаційну скаргу на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року.

Зазначає, що тривалість пропущеного строку на касаційне оскарження судового рішення обумовлена великою завантаженістю співробітників банку, що супроводжують справи у судах.

Однак такі доводи АТ «ПриватБанк» щодо поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження неможливо визнати поважними, оскільки зазначені причини пропуску строку є по суті аналогічними зазначеним заявником у касаційній скарзі і які вже були визнані неповажними. Вказана заявником підстава для поновлення строку на касаційне оскарження, а саме велика завантаженість співробітників банку, які здійснюють супроводження справ у судах, не може бути визнана судом поважною, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року).

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Оскільки касаційна скарга АТ «ПриватБанк» подана після спливу строку на касаційне оскарження, а наведені заявником підстави для поновлення пропущеного строку визнані неповажними та заявником не наведено інших підстав для поновлення строку, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 4 частиною другою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про припинення зобов`язань відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець