Справа № 2-н-240/09
Провадження № 6/345/136/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кардаш О.І.

за участю секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.,

розглянувши заяву ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну сторони у судовому наказі, поновлення пропущеного строку пред`явлення судового наказу до виконання, видачу дубліката судового наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду посилаючись на те, що Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 29.04.2009 видано судовий наказ № 2-н-240 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь УКІБ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 40345, 47 грн. заборгованість за кредитним договором, 201, 73 грн. сплаченого судового збору, 15, 0 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення ПАТ «УкрСиббанк» прав вимоги за кредитним договором №0 від 29.05.2007, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 Станом на 30.08.2019 відкритих виконавчих проваджень на виконання зазначених судових наказів немає, виконавче провадження завершено в 2014.

11.05.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» укладено договір №1369/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитним договором №0 від 29.05.2007 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Таким чином новим кредитором за вказаним кредитним договором є ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», а тому заявник просить залучити ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» до участі у справ про видачу судового наказу № 2-н-240, виданого Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області у якості правонаступника заявника ПАТ «УкрСиббанк» та здійснити заміну сторони стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку».

Окрім цього після укладення 11.05.2019 договору №1369/К про відступлення прав вимоги проходила довготривала процедура передачі оригіналів кредитних справ боржників, в тому числі оригіналів виконавчих листів, що стало однією з підстав пропуску строків пред`явлення виконавчого листа до виконання. При цьому судовий наказ № 2-н-240 від 29.04.2009 передано не було.

Станом на 03.09.2019 судовий наказ № 2-н-240 від 29.04.2009 не виконано, а тому, зважаючи вищевикладене, заявник просить суд поновити пропущений строк пред`явлення судового наказу № 2-н-240 від 29.04.2009 та видати його дублікат.

У відповідності до ч.3 ст. 433 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку його пред`явлення.

Дослідивши матеріали справи та додані до заяви про заміну сторони виконавчого провадження докази, суд встановив наступне.

08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с. 36-54). 11.05.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» укладено договір №1369/К про відступлення прав вимоги (а.с. 57), на підставі якого відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги, зокрема і за кредитним договором №0 від 29.05.2007 між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (а.с. 57-58).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги),-а згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із цих норм, зокрема п. 1,2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою зміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст. 512, 514, ЦК України та ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому враховуючи те, що новим кредитором за вказаним кредитним договором є ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», то заяву в частині заміни сторони сторони-стягувача слід задовольнити.

З приводу поновлення пропущеного строк пред`явлення судового наказу № 2-н-240 від 29.04.2009 та видачі його дублікату суд приходить до наступних висновків.

29.04.2009 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області видано судовий наказ № 2-н-240 2009 р. про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 40345, 47 грн. заборгованість за кредитним договором, 201, 73 грн. сплаченого судового збору, 15, 0 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 20).

На підтвердження факту втрати виконавчого листа заявником надано до суду акт перевірки матеріалів кредитної справи ОСОБА_1 щодо відсутності в матеріалах кредитної справи оригіналу виконавчого листа. Проте, заявником не надано суду жодних актів та відповідей з АТ «Дельта Банк», ВДВС, а також підтвердження про направлення адресатам листів.

За змістом положень частин першої, другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)») виконавчий лист,виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону№ 2147-VIII від 03.10.2017 передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

27.05.2009 на адресу суду надійшла заява про видачу виконавчого документа (а.с. 22), який 14.09.2009 направлено представнику АІКБ «УкрСиббанк» (а.с. 28).

10.11.2009 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу 2-н-240 від 29.04.2009 (а.с. 30).

Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

За нормами ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до положень ч. 1 ст.433 ЦПК України стягувачам,які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

В п.17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України зазначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З аналізу зазначених вище норм закону вбачається, що законодавець обмежує строки повторно пред`явлення виконавчого документу до виконання, з метою захисту прав та інтересів боржників у виконавчому провадженні та недопущення зловживання своїми правами стягувачами. Зокрема, для поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання необхідна наявність причини, яка судом буде визнана поважною.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) 03 квітня 2008 року, установив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

На обґрунтування заяви стягувачем не надано жодного доказу щодо причин поважності пропущення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявне підтвердження того, що судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості було надіслано представнику АКІБ «УкрСиббанк» 14.09.2009, а наданий акт перевірки матеріалів кредитної справи ОСОБА_1 щодо відсутності в матеріалах кредитної справи оригіналу виконавчого листа не є підставою для видачі його дублікату.

Посилання заявника на те, що у зв`язку з укладенням 11.05.2019 договору №1369/К про відступлення прав вимоги проходила довготривала процедура передачі оригіналів кредитних справ боржників, в тому числі оригіналів виконавчих листів, що стало однією з підстав пропуску строків пред`явлення виконавчого листа до виконання та унеможливило вчасне звернення для виконання виконавчого листа не спростовують той факт, що тривалий час, який обраховується роками, стягувач не цікавився виконанням рішення суду.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25.09.2015 року за №8 "Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Тобто, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Оцінюючи наявність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу його дублікату, суд має враховувати не лише майнові права стягувача, а й захищати права та інтереси боржника.

Таким чином, вимога заявника про видачу дублікату виконавчого листа та понвлення строку його пред`явлення не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-260, 442 ЦПК України, Керуючись п. 17.4 Прикінцевих положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р., ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну сторони у судовому наказі, поновлення пропущеного строку пред`явлення судового наказу до виконання, видачу дубліката судового наказу - задовольнити частково.

Замінити сторону виконавчого провадження у судовому наказі №2-н-240 від 29.04.2009 та зазначити в якості стягувача: ТзОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 40, ).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

СУДДЯ: