Справа № 182/1100/19
Провадження № 2-о/0182/72/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2019 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник 18.02.2019 року звернулась до суду в порядку окремого провадження із заявою (яку уточнювала) про встановлення факту смерті її чоловіка ОСОБА_4, яка настала 22.12.2018 року у м. Докучаєвськ Донецької області, Україна (а.с.1-3,16-19).

В обґрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

22.12.2018 року у м. Докучаєвськ Донецької області помер її чоловік, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона звернулась до Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про реєстрацію смерті її чоловіка ОСОБА_4. На підтвердження факту смерті чоловіка надала документи, отримані за місцем смерті останнього. Однак у реєстрації факту смерті отримала відмову, так як представлений нею документ не відповідає формі визначеній законодавством України.

Встановлення факту смерті ОСОБА_4 потрібно заявнику для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть.

Заявник подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала (а.с.26).

Представник Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Заінтересована особа про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с.24,25).

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

За правилами ст.293, п.8 ч.1 ст.315, ст.317 в порядку окремого провадження, яке є видом непозовного цивільного судочинства, розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є дружиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5,6,9).

ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Згідно Довідки від 12.03.2015 року № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с.8), ОСОБА_3 постійно проживала: ІНФОРМАЦІЯ_3, та перемістилася з тимчасово окупованої території в м. Нікополь, вул. Барнаульська, буд. 3.

Згідно довідки про причини смерті (до форми № 106/у № 166), виданої 24.12.2018 року ОСОБА_4 помер 22.12.2018 року (а.с.21). З печаті на довідці вбачається, що довідка видана Докучаєвським центром первинної медико-санітарної допомоги Міністерства охорони здоровя Донецької Народної Республіки.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть ОСОБА_5 ДНР № 116248, виданого 25.12.2018 року (а.с.10), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, Україна, помер 22.12.2018 року у м. Докучаевськ.

Згідно відповіді Нікопольського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 08.02.2019 року № 761/14.26-33 (а.с.20), заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_4, так як Свідоцтво про смерть видане 25.12.2018 року Докучаєвським міським відділом запису актів громадянського стану Державної ОСОБА_6 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки не відповідає вимогам чинного законодавства України.

Згідно з п.1.1. Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоровя видається лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о).

За правилами ст.1,9,17,18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Надані заявником свідоцтво про смерть ОСОБА_5 ДНР № 116248 від 25.12.2018 року (а.с.10), довідка про причини смерті (до форми № 106/у № 166), видана 24.12.2018 року, що підтверджують факт смерті ОСОБА_4, видані органом державної влади, яке створене всупереч законодавства України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Оскільки заявник не може отримати від закладу охорони здоровя або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть ОСОБА_4, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_3 про встановлення факту смерті ОСОБА_4 у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до правил ст.317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті особи допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,13,81,89,259,263-265,268,293,п.8ч.1 ст.315,ст.ст.317,319 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Барнаульська, буд.3), заінтересована особа Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Патріотів України, буд.163), про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, яка настала 22.12.2018 року у м. Докучаєвськ Донецької області Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_1