КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
===================================================================
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

11 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Интер РАО ЕЭС» на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року у справі за клопотанням публічного акціонерного товариства «Интер РАО ЕЭС» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 23 серпня 2016 року у справі №142/2015 за позовом державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» до публічного акціонерного товариства «Интер РАО ЕЭС» про зобов`язання підписати та повернути екземпляри актів прийому-передачі електроенергії та актів купівлі-продажу електроенергії, стягнення грошових коштів, та зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Интер РАО ЕЭС» до державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року було відмовлено у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 23 серпня 2016 року у справі №142/2015.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ПАТ «Интер РАО ЕЭС» 13 вересня 2019 року подало апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ст. 354 ЦПК України, зокрема: апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Интер РАО ЕЭС» було відмовлено в задоволенні клопотання ПАТ «Интер РАО ЕЭС» про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, визнано причини пропуску строку неповажними та залишено апеляційну скаргу без руху з наданням десятиденного строку з дня вручення ухвали суду для подачі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

На виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року, на адресу апеляційного суду 04 жовтня 2019 року надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та яке було передано судді-доповідачу у справі 07 жовтня 2019 року.

В поданому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ПАТ «Интер РАО ЕЭС» зазначає, що в даній справі слід відступити від принципу правової визначеності та відкрити апеляційне провадження не зважаючи на значний термін пропуску строку на апеляційне оскарження, так як вирішення даної справи Подільським районним судом міста Києва є помилкою, що має фундаментальне значення для судової системи України, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Салов проти України» та «Сутяжник проти Росії», так як при розгляді вказаних справ Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи

Також в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції зазначає, що Подільським районним судом м. Києва постановлено оскаржувану ухвалу суду, якою вирішено питання, що не відноситься до компетенції Подільського районного суду міста Києва, що в свою чергу є помилкою, яка має фундаментальне значення для судової системи України.

Окрім того, в клопотанні про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження зазначається також, що представник ПАТ «Интер РАО ЕЭС» - ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреності, отримав копію оскаржуваної ухвали суду 10 жовтня 2018 року, що підтверджується розпискою (а.с. 169), з урахуванням того, що ПАТ «Интер РАО ЕЭС» не було присутнім під час проголошення оскаржуваної ухвали суду, то у нього виникло право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, за умови що апеляційна скарга на ухвалу суду буде подана протягом тридцяти днів з моменту вручення копії оскаржуваної ухвали суду.

Скориставшись правом апеляційного оскарження ПАТ «Интер РАО ЕЭС» 25 жовтня 2018 року звернулося до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року, однак подана апеляційна скарга була повернута ухвалою Київського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року у зв`язку з тим, що подана вперше апеляційна скарга була підписана представником ПАТ «Интер РАО ЕЭС» - ОСОБА_1, який не є адвокатом та не є керівником ПАТ «Интер РАО ЕЭС». Вказану ухвалу суду ПАТ «Интер РАО ЕЭС» отримало 30 листопада 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 207).

З метою усунення невідповідностей апеляційної скарги, що були вказані в ухвалі Київського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року, докладаючи всіх зусиль та здійснюючи всі дії для належного захисту своїх прав та інтересів, ПАТ «Интер РАО ЕЭС» було змушене здійснювати пошуки адвоката, який має право на здійснення адвокатської діяльності на території України, які тривали з 07 листопада 2018 року по 13 вересня 2019 року. Такий тривалий пошук адвоката, пояснюється нормами законодавства Російської Федерації та положеннями Регламенту бізнес-процесу ПАТ «Интер РАО ЕЭС», що регулює процедуру укладення договорів та положенням про порядок проведення регламентованої закупівлі товарів, робіт, послуг для потреб ПАТ «Интер РАО ЕЭС».

Однак, зазначені причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані судом поважними враховуючи наступне.

Поняття "правового пуризму" було введено в правовий обіг Європейським судом з прав людини (надалі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" (№ 8269/02) ЄСПЛ зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. У цій справі рішення арбітражного суду, яке набрало законної сили, було скасовано в порядку нагляду з припиненням провадження у справі суто з підстави того, що спір не підлягав розгляду арбітражними судами, хоча у подальшому вимоги заявника були задоволені судом загальної юрисдикції. Ухвалюючи рішення ЄСПЛ виходив з того, що, хоча як принцип, правила юрисдикції повинні дотримуватися, однак, враховуючи обставини даної справи, була відсутня соціальна потреба, яка б виправдовувала відступлення від принципу правової визначеності.

Таким чином, "правовий пуризм" на відміну від обставин "істотного та непереборного характеру" завжди призводить до порушення принципу правової визначеності.

"Правовий пуризм" невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд; "правовий пуризм" може носити як добровільний характер й проявлятися в діяльності окремих посадових осіб, так і бути вимушеним через санкціонування державою, яка обмежує реалізацію дискреційних повноважень суб`єктів правозастосування, не допускаючи відступ від правових приписів.

Виходячи з наведеного, не применшуючи значення необхідності дотримання процесуальних норм, їх порушення повинно бути підставою для скасування судового рішення лише за умови, якщо останнє за своєю суттю є необґрунтованим та/або незаконним й підлягало би скасуванню чи зміні навіть за відсутності вказаної підстави.

«Фундаментальні порушення» - це завжди порушення норм права, зазвичай матеріальних. Але для визнання саме фундаментальним порушення повинне мати наслідком помилкове рішення по суті. У такому разі його має скасувати вища інстанція та принцип res judicata на нього не поширюється.

Однак, при вирішенні питання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження у справі та відкриття провадження у справі суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевіряти правильність висновків суду першої інстанції та дотримання норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення суду.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані."

Отже, згідно з правовою позицію Європейського суду з прав людини у справах "Пономарьов проти України", "Мушта проти України", сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Зі змісту та правового аналізу зазначених вище норм цивільно-процесуального законодавства вбачається, що підставою для поновлення пропущеного строку є неотримання повного судового рішення в день його складення, оскільки зі спливом тридцятиденного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення таке рішення набирає законної сили. При цьому, таке право особи на поновлення пропущеного строку кореспондується з обов`язком заявити клопотання про поновлення пропущеного строку, оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості поновлювати пропущений строк на апеляційне оскарження з власної ініціативи.

Згідно із ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження в порядку встановленому ст. 358 цього Кодексу.

Виходячи із наведених обставин справи вважаю, що застосування апеляційним судом процесуальних обмежень при апеляційному оскарженні ухвали суду першої інстанції від 13 вересня 2018 року відповідає принципу юридичної визначеності і не може вважатись відмовою у доступі до правосуддя.

Суд зобов`язаний прийняти і розглянути апеляційну скарги на судове рішення лише за умови дотримання скаржником вимог чинного цивільного процесуального законодавства щодо строків на апеляційне оскарження та за умови відповідності апеляційної скарги формі та змісту, як того вимагає ЦПК України. Наявність обставин щодо тривалого пошуку адвоката для представництва інтересів ПАТ «Интер РАО ЕЭС», неодноразове звернення до суду з апеляційною скаргою не є безумовною підставою для її прийняття та відкриття апеляційного провадження.

Отже, зазначені ПАТ «Интер РАО ЕЭС» причини пропуску строку не можуть бути визнані апеляційним судом поважними, відповідно суд апеляційної інстанції доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження ухвали Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року було пропущено без поважних причин, а тому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Интер РАО ЕЭС» на це судове рішення має бути відмовлено.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання публічного акціонерного товариства «Интер РАО ЕЭС» про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року, що викладені в клопотанні публічного акціонерного товариства «Интер РАО ЕЭС» про поновлення процесуального строку від 04 жовтня 2019 року.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Интер РАО ЕЭС» на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року у справі за клопотанням публічного акціонерного товариства «Интер РАО ЕЭС» про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу при Торгово-промисловій палаті Російської Федерації від 23 серпня 2016 року у справі №142/2015 за позовом державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» до публічного акціонерного товариства «Интер РАО ЕЭС» про зобов`язання підписати та повернути екземпляри актів прийому-передачі електроенергії та актів купівлі-продажу електроенергії, стягнення грошових коштів, та зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Интер РАО ЕЭС» до державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про стягнення грошових коштів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Київського

апеляційного суду С.А. Голуб