справа № 208/6102/18
№ провадження 2/208/1516/19
РІШЕННЯ

Іменем України

30 січня 2019 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Стомаченко О.В.,

Учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2,

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Дніпровський районний у місті Кам?янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Дніпровський районний у місті Кам?янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою у якій, посилається на те, що вона з відповідачем проживали разом однією сім?єю з 2008 по 2009 роки. У них народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак спільне життя з відповідачем у неї не склалось, вони припинила проживати однією сім?єю. Відповідач визнавав своє батьківство, але не реєструє на себе дитину. Батько постійно спілкується з дитиною, але в добровільному порядку не сплачує кошти на утримання дитини.

Тому просить суд визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; внести відомості до актового запису № 572 від 11 серпня 2009 року, складеного Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області про народження ОСОБА_3, зазначивши батьком дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року; стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь неї на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі ? частки заробітку, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно та судові витрати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Дніпровського районного у місті Кам?янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, причини не явки до суду не повідомив.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Ухвалою суду 08 листопада 2018 року відкрито провадження по справі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме зі свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_1, актовий запис № 572 (а.с.10)

До суду позивачем надано копії фотокарток відповідача з дитиною ОСОБА_3 (а.с.11-13) .

Згідно п. 3) ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Згідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно п. 9 даної постанови відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

Отже суд прийшов до висновку, що батьком дитини ОСОБА_3 є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача щодо визнання відповідача батьком дитини ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов'язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 цього ж Кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин.

В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Вимоги про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття дитини підлягають частковому задоволенню, як передбачено ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, таким чином позивачем не доведено, що відповідач має достатній заробіток для того щоб сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму, а тому аліменти підлягають до стягнення в розмірі 50 % прожиткового мінімуму

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 125, 128, 134, 136, 180, 183, Сімейного Кодексу України, ст.ст. 7, 19, 268, 272, 273 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Дніпровський районний у місті Кам?янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Внести відомості до актового запису № 572 від 11 серпня 2009 року, складеного Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області про народження ОСОБА_3, зазначивши батьком дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Стягувати з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі ? частки заробітку, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до її повноліття

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.