Провадження № 2/761/1770/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Товариство сприяння обороні України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Підприємство об'єднання громадян «Центральний аероклуб Товариства сприяння обороні України імені О.К. Антонова», про визнання недійсним контракту (трудового договору),

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно з яким просить суд: визнати недійсним контракт від 07.08.2015 року, який було укладено між Громадською організацією «Товариство сприяння обороні України» та ОСОБА_1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.08.2015 року між Громадською організацією «Товариство сприяння обороні України» було укладено контракт (трудовий договір) відповідно до умов якого ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника Підприємства об'єднання громадян «Центральний аероклуб Товариства сприяння обороні України імені О.К. Антонова» на строк з 07.08.2015 року до 07.08.2018 року.

Разом з тим, позивач зазначає, що оскільки між сторонами було укладено безстроковий трудовий договір шляхом видання Головою ГО ТСО України Тімченко В.М. наказу №63 від 07.08.2015 року про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника (керівника) Підприємства об'єднання громадян «Центральний аероклуб Товариства сприяння обороні України імені О.К. Антонова», укладення вищезазначеного контракту є неправомірним, суперечить вимогам ст.ст. 2, 9, 21-24 КЗпП України та порушує його на працю.

Крім того, оскільки статут ПОГ «ЦАК» (Аероклубу) суперечить вимогам чинного законодавства України, дана обставина свідчить про недійсність статуту та відповідно вказує на незаконність вимоги статуту про необхідність укладення відповідного контракту між Начальником Аероклубу при прийнятті на посаду та власником Аероклубу (ТСО України).

Ухвалою від 19.07.2018 року було відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

13.09.2018 року до суду надійшов відзив Громадської організації «Товариство сприяння обороні України (ТСО України) на позовну заяву, згідно з яким відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Так, зокрема відповідач вказує, що позивачем не надано до суду жодних доказів, які б свідчили, що контракт від 07.08.2015 року, укладений між ГО ТСО України та ОСОБА_1 погіршує становище останнього порівняно із законодавством України про працю, а Статут Підприємства об'єднання громадян «Центральний аероклуб Товариства сприяння обороні України імені О.К. Антонова» визнано недійсним.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача Корнієнко Г.О. в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістила.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 07.08.2015 року між Громадською організацією «Товариство сприяння обороні України» було укладено контракт (трудовий договір) відповідно до умов якого ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника Підприємства об'єднання громадян «Центральний аероклуб Товариства сприяння обороні України імені О.К. Антонова» на строк з 07.08.2015 року до 07.08.2018 року.

Звертаючись з позовом до суду, позивач, як на одну з підстав для його задоволення, посилається, на те, що оскільки між сторонами було укладено безстроковий трудовий договір шляхом видання Головою ГО ТСО України Тімченко В.М. наказу №63 від 07.08.2015 року про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника (керівника) Підприємства об'єднання громадян «Центральний аероклуб Товариства сприяння обороні України імені О.К. Антонова», укладення вищезазначеного контракту є неправомірним, суперечить вимогам ст.ст. 2, 9, 21-24 КЗпП України та порушує його на працю.

Так, відповідно до положень ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

При цьому, як передбачено вимогами ст.23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

В свою чергу, ч.4 ст. 65 ГУ України встановлено, що у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначається строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Укладання контракту з начальником аероклубу також передбачено і Статутом Підприємства об'єднання громадян «Центральний аероклуб Товариства сприяння обороні України імені О.К. Антонова».

Крім того, згідно з Положенням про порядок укладання контрактів при прийнятті на роботу працівників, затверджених постановою КМ України від 19.03.1994 року №170 (із змінами та доповненнями), відповідно до ст.24 КЗпП України контракт укладається у письмовій формі і підписується роботодавцем та працівником, якого приймають (наймають) на роботу за контрактом. Контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про прийняття (найняття) працівника на роботу з дня, встановленого у контракті за угодою сторін.

Отже, виходячи з вищенаведеного, посилання позивача на неможливість одночасного видання наказу про призначення та посаду та укладення контракту є безпідставними, адже законодавством передбачено обов'язкове видання наказу (розпорядження) про прийняття працівника на роботу разом із укладанням контракту.

Також, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Однак, всупереч вказаних вимог процесуального законодавства, позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що контракт від 07.08.2015 року, укладений між ГО ТСО України та ОСОБА_1 погіршує становище останнього порівняно із законодавством України про працю, а Статут Підприємства об'єднання громадян «Центральний аероклуб Товариства сприяння обороні України імені О.К. Антонова» визнано недійсним.

При цьому, посилання позивача на ту обставину, що недійсність Статуту встановлена Висновком науково-правової експертизи з питань відповідності статутних документів від 15.05.2018 року, суд оцінює критично, адже, як вбачається, даний висновок є висновком професора ОСОБА_5 як незалежного експерта та містить його особисті думки та умовиводи, що підтверджується листом ДВНЗ «Київський національній економічний університет імені Вадима Гетьмана» від 11.07.2018 року №01/13-633.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Громадської організації «Товариство сприяння обороні України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Підприємство об'єднання громадян «Центральний аероклуб Товариства сприяння обороні України імені О.К. Антонова», про визнання недійсним контракту (трудового договору).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 28.02.2019 року.

Суддя: