ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/303/19
номер провадження 2-о/695/50/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2019 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення (поранення та травмування при виконанні обовязків військової служби внаслідок збройної агресії Російської Федерації), заінтересовані особи Міністерство соціальної політики України та держава Російська Федерація,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із заявою про встановлення юридичного факту того, що його поранення та травмування при виконанні обовязків військової служби у 2014 році, поблизу м. Лисичанськ Луганської області відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, заінтересовані особи Міністерство соціальної політики України та держава Російська Федерація.

Ухвалою суду від 13 лютого 2019 року позивачу було надано строк для усунення недоліків заяви, протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

25.02.2019 року позивачем направлено заяву, в якій недоліки не усунуті, а надано пояснення чому недоліки не підлягають усуненню, так як вони не є недоліками.

Зокрема в листі так і не зазначено конкретну мету (породження юридичних наслідків, тобто: від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян), встановлення даного факту, а лише повторно зазначено, що метою встановлення факту є абстрактна мета (визначення певного статусу, що можливо обумовить в подальшому виникнення прав та обовязків).

Не зазначено і про наявність довідки про обставини травми, або про незгоду з фактами викладені в ній (додаток 5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800).

Більш того, заявник вказує, що ніяким іншим документом не можна підтвердити наявність фактів зазначених у заяві, натомість з доданих документів вбачається про можливість отримання статусу учасника бойових дій, який буде належним документом, що підтверджує участь заявника, як військовослужбовця який брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, однак заявник нічого не вказує про отримання чи неотримання даного статусу.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Поряд з вказаним суд зауважує наступне.

Також заявник вказує, що набуття статусу жертви потягне за собою виникнення прав та обовязків передбачених Конвенцією про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях від 03.07.1954 року, іншими нормами національного та міжнародного законодавства, тим самим заявник вказує про наявність фактичного спору про право (допомоги, пільги, тощо) передбачене вказаною Конвенцією про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях від 03.07.1954 року, іншими нормами національного та міжнародного законодавства.

Більш того, загальновідомим фактом є також і та обставина, що Російська Федерація не визнає наявності факту міжнародного збройного конфлікту, а саме збройної агресії Російської Федерації проти України, яка розпочалася з 2014 року, тому при наявності прав заявника існує обовязок, як мінімум сторін вказаних та визначених заявником (Міністерство соціальної політики України та Російської Федерації), які не визнаються однією із заінтересованих осіб, а тому цілком очевидно, що наявний фактичний спір про право, який повинен вирішуватися разом з фактом вказаним у даній заяві.

Поряд з вказаним суд зауважує, що відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Зважаючи на наведене ефективним способом захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів заявника буде звернення заявника до суду з відповідним позовом про право, передбачене Конвенцією про поліпшення долі пораненихі хворих у діючих арміях від 03.07.1954 року, іншими нормами національного та міжнародного законодавства (про що вказано заявником в заяві та заяві про усунення недоліків).

Керуючись ст.,ст. 13, 185, 257, 260, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення (поранення та травмування при виконанні обовязків військової служби внаслідок збройної агресії Російської Федерації), заінтересовані особи Міністерство соціальної політики України та держава Російська Федерація повернути заявнику.

Розяснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя : Л.В. Середа