Номер провадження: 22-ц/813/7/19
Номер справи місцевого суду: 501/320/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Маслову Р.Ю.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача за первісним позовом / відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3,

відповідача за первісним позовом / позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4,

переглянувши справу №501/320/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, стягнення інфляційних втрат, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 4 листопада 2017 року у складі судді Смирнова В.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2, звернувшись 23 лютого 2017 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що вона та відповідач ОСОБА_4 є батьками сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 3 червня 2013 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі Ѕ частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів до повноліття старшої дитини, а потім у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів до повноліття молодшої дитини. Посилаючись на невиконання відповідачем ОСОБА_4 судового рішення, виникнення станом на 3 лютого 2017 року заборгованості в сумі 213668,15 грн., позивач ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 за прострочення сплати аліментів за період з червня 2013 року по січень 2017 року пеню в загальній сумі 37004,90 грн. та інфляційні втрати за період з липня 2013 року по січень 2017 року в загальній сумі 26192,76 грн. (а.с.1-2).

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, звернувшись 11 травня 2017 року до суду з зустрічним позовом, посилаючись на зміну матеріального та сімейного стану, просив зменшити розмір аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання синів ОСОБА_5, ОСОБА_6, встановивши розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі, рівній 1000,00 грн. на кожну дитину; звільнити частково від сплати заборгованості за аліментами, розрахувавши заборгованість із розрахунку 760,00 грн. в місяць за період з 22 липня 2015 року (а.с.23-26).

Позивач ОСОБА_2 вимоги зустрічного позову не визнала.

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 6 березня 2017 року виправлено описку в ухвалі від 23 лютого 2017 року про відкриття провадження у справі в частині найменування учасників справи (а.с.16).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21 червня 2017 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (а.с.40-41).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 в загальній сумі 37004,90 грн., в частині стягнення інфляційних втрат відмовлено; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено (а.с.86-87).

Висновок суду мотивовано обов'язком ОСОБА_4 як батька утримувати дітей до досягнення ними повноліття; визначення розміру аліментів судовим рішенням у частці від заробітку (доходу) платника аліментів; виникненням заборгованості за аліментами з вини ОСОБА_4, що має наслідком його відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені). При цьому в рішенні суду відсутнє мотивування відмови у задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат, рівно як і відмови у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Ухвалою судді апеляційного суду Одеської області від 15 лютого 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 лютого 2018 року справу призначено до розгляду.

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв'язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15 січня 2019 року справу прийнято до провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судове рішення суду першої інстанції повністю і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 та про задоволення зустрічного позову його ОСОБА_4

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, у неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права полягає у розгляді справи за його відсутності при неналежному повідомленні про дату, час і місце засідання суду; у недоведеності вини у виникненні заборгованості за аліментами, що виключає відповідальність за прострочення сплати аліментів; у відсутності в судовому рішенні обгрунтування відмови у задоволенні зустрічного позову; у зміні його матеріального та сімейного стану, що є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дітей; у виникненні заборгованості за аліментами у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем в силу відсутності стабільного доходу, що є підставою для звільнення його частково від сплати заборгованості за аліментами, тощо.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу представник в інтересах ОСОБА_2 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує відсутністю впливу розгляду справи за відсутності неналежним чином повідомленого ОСОБА_4 на правильність вирішення спору; у доведеності вини платника аліментів у виникненні заборгованості за аліментами, оскільки відсутність доходу від підприємницької діяльності не звільняє від сплати аліментів; у недоведеності наявності обставин, що мають істотне значення, для звільнення від сплати аліментів тощо.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, залишення без змін рішення суду в частині вимог первісного позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та у скасуванні рішення суду в частині вимог зустрічного позову з ухваленням в частині зустрічного позову нового рішення про часткове задоволення вимог про зміну розміру аліментів на утримання дітей та про відмову у задоволенні вимог про звільнення від сплати аліментів з наступних підстав.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10, 11).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2002 року в справі №1522/2236/12 розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.8).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 3 червня 2013 року в справі №1522/22041/12 стягнуто з ОСОБА_4 на корить ОСОБА_2 на утримання дітей сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі Ѕ частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до повноліття сина ОСОБА_5, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_8, а потім в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до повноліття сина ОСОБА_6, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.186-188).

ОСОБА_4 з 4 вересня 2013 року у шлюбі з ОСОБА_10 (а.с.28).

ОСОБА_4 та ОСОБА_10 є батьками ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.29).

Згідно довідки Чорноморської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області від 23 травня 2017 року №2513/14/15-03-13-00 ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 28 травня 2002 року №283; в податкових деклараціях про майновий стан за 2013-2016 роки вказано про відсутність доходу (а.с.37, 44-45).

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України).

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (ч.1 ст.196 СК України).

ОСОБА_4 зобов'язаний до сплати аліментів на утримання двох дітей за рішенням суду, спосіб виконання обов'язку утримувати дітей визначений у частці від заробітку заходу; аліменти присуджені з для пред'явлення позову.

Згідно розрахунку, складеного 3 лютого 2017 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Іллічівського МУЮ, заборгованість станом на 31 січня 2017 року визначена рівною 213668,15 грн. (а.с.12).

Позивачем ОСОБА_2 надано розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2013 року до січня 2017 року, згідно якого сума визначена рівною 37004,90 грн.

Апеляційна скарга не містить доводів неправильності розрахунку, відтак, наданий позивачем розрахунок не перевіряється. Доводи зводяться до відсутності вини платника аліментів, щодо даних доводів, то такі не приймаються.

Так, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не досягли домовленості щодо виконання ними як батьками обов'язку утримувати своїх дітей. ОСОБА_4 як платник аліментів знав про судове рішення, яким зобов'язаний до сплати аліментів, доказів того, що сплачував аліменти у присудженому чи іншому йому матеріально доступному розмірі, не надав. Аліменти не сплачувались за досить тривалий час, докази утворення заборгованості з незалежних від ОСОБА_4 причин відсутні, відтак, відсутність вини платника аліментів у виникненні заборгованість не спростовано. Довідка фіскальної служби про відсутність доходів від підприємницької діяльності не є доказом утворення заборгованості з незалежних від ОСОБА_4 причин, так як неприбуткову на протязі більш як п'яти років підприємницьку діяльність доцільно припинити та, маючи обов'язок щодо утримання власних дітей, знайти можливість мати інший заробіток (доходи). Платником аліментів не надано доказів неможливості працевлаштування, відсутності робочих місць за місцем проживання, протипоказань за станом здоров'я до праці тощо.

Таким чином, апеляційний суд виходить з недоведеності відсутності вини платника аліментів у несплаті аліментів на протязі декількох років та, як наслідок, у виникненні заборгованості. Правові підстави для звільнення від передбаченої частиною 1 статті 196 СК України відповідальності за прострочення сплати аліментів відсутні.

За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (ч.2 ст.197 СК України)..

ОСОБА_4 заявлено зустрічні вимоги про часткове звільнення його від сплати заборгованості за аліментами шляхом визначення заборгованості із розрахунку 760,00 грн. в місяць за період з 22 липня 2015 року.

Зустрічні вимоги про звільнення від сплати заборгованості за аліментами задоволенню не підлягають, так як спосіб стягнення аліментів судовим рішенням визначено у частці від заробітку доходу, що виключає як такий розрахунок, виходячи з твердої грошової суми 760,00 грн. в місяць. Більше того, підстави для звільнення від сплати заборгованості за аліментами (повністю чи частково) мають бути обґрунтовані тяжкою хворобою, на яку платник аліментів не посилається, чи іншими обставинами, що мають істотне значення, яких платник аліментів не наводить (сама по собі відсутність доходу від підприємницької діяльності не є обставиною, що має істотне значення, так як платник аліментів не надав доказів неможливості працевлаштуватися чи можливості мати дохід від іншого виду діяльності).

Таким чином, правові підстави для часткового звільнення в порядку частини 2 статті 197 СК України від сплати заборгованості за аліментами відсутні.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішення суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст.192 СК України).

ОСОБА_4 заявлено зустрічні вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання дітей та встановлення в порядку зміни розміру аліментів до сплати аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 1000,00 грн. на кожну дитину щомісячно.

Зустрічні вимоги про зміну розміру аліментів підлягають задоволенню часткового з огляду на наступне.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України).

Таким чином, у сенсі положень частини 3 статті 181 СК України перехід зі способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) до способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі може мати місце лише за позовом одержувача аліментів, тобто ОСОБА_2, відтак, за позовом платника аліментів ОСОБА_4 спосіб стягнення аліментів змінений бути не може.

Поряд з цим, є підстави для зміни частки від заробітку (доходу) платника аліментів шляхом зменшення присудженого судовим рішенням розміру аліментів.

Так, аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, присуджено з ОСОБА_4 судовим рішенням від 3 червня 2013 року, розмір аліментів визначено у частці від заробітку (доходу), рівній Ѕ до повноліття сина ОСОБА_5, потім рівній 1/3 до повноліття сина ОСОБА_6. З вимогами про зменшення розміру аліментів ОСОБА_4 звернувся до суду 11 травня 2017 року; на той час у ОСОБА_4 вже був син ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6, народжений у іншому шлюбі.

Отже, у ОСОБА_4 як платника аліментів змінився сімейний стан, збільшилась кількість осіб, яких він за законом зобов'язаний утримувати, що у сенсі положень частини 1 статті 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів на двох старших дітей з огляду на наявність третьої дитини.

Таким чином, апеляційний суд виходить з обґрунтованості стягнення з ОСОБА_4 на утримання синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 аліментів у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 лютого 2019 року до повноліття сина ОСОБА_5, а потім за вирахуванням частки, що припадала на сина ОСОБА_5, стягнення на утримання сина ОСОБА_6 аліментів у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття сина ОСОБА_6.

Щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_4 належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, то в даному випадку вбачається, що ОСОБА_4 знав про знаходження справи в суді, у межах первісного позову звернувся до суду із зустрічними вимогами, відтак, мав цікавитися рухом справи в тому числі. Дійсно, поштова кореспонденція поверталася до суду, але з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» тощо, що вказує на те, що ОСОБА_4 за адресною кореспонденцією до поштового відділенні не звертався, це при тому, що кореспонденція направлялася за адресою, яка відповідає тій, що вказана в апеляційній скарзі. Те ж саме, наразі, можна констатувати й щодо кореспонденції надісланої судами першої та апеляційної інстанції на адресу ОСОБА_2 Учасники справи мають сприяти суду у розгляді справи, а не зловжити правами, ухиляючись від отримання надісланої їм кореспонденції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи за відсутності відповідача не приймаються.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог позову ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат, в частини стягнення судового збору не оскаржено, відповідно, при даному апеляційному перегляді справи законність і обґрунтованість судового рішення в цій частині не перевіряється.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.п.1, 2 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 4 листопада 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей - залишити без змін.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 4 листопада 2017 року в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дітей, про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами - скасувати.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Розмір аліментів, присуджений до стягнення рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 3 червня 2013 року в справі №1522/22041/12, змінити.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, народженого в м. Арциз Одеської області (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), на користь ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 лютого 2019 року до повноліття сина ОСОБА_5, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_8, а потім за вирахуванням частки, що припадала на сина ОСОБА_5, стягувати на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття сина ОСОБА_6, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_9.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 березня 2019 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова