Провадження №2-з/199/285/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2019 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Гаєвської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 16.09.2019 р. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із зазначеним позовом до відповідачів ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича, в якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 441 від 26.06.2019 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем на договір позики від 21 січня 2019 р.

Ухвалою суду від 24.09.2019 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та призначено підготовче судове засідання.

25.09.2019 р. позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 441 від 26.06.2019 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем;

встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича № 441 від 26.06.2019 р.;

зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 59465750 від 04.07.2019 р.;

зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Барладіна Петра Олександровича зняти арешт з коштів ОСОБА_1 , який був накладений постановою від 04.07.2019 р. у виконавчому провадженні № 59465750;

зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бараладіна Петра Олександровича зняти арешт з майна ОСОБА_1 , який був накладений постановою від 04.07.2019 р. у виконавчому провадженні № 59465750.

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивачу стало відомо, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. було вчинено виконавчий напис № 441 від 26.06.2019 р. на договір позики від 21 січня 2019 р.

На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Барладіним Петром Олександровичем було відкрито виконавче провадження № 59465750 від 04.07.2019 р.

Крім того, 04.07.2019 р. вказаним приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника.

Виконавчий напис нотаріуса № 441 від 26.06.2019 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. з порушенням норм чинного законодавства, в зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, Деснянським районним судом м. Києва розглядається справа № 754/10043/19 щодо визнання договору позики від 21 січня 2019 р. недійсним, на підставі якого нотаріусом було вчинено вказаний виконавчий напис та відкрито виконавче провадження.

Таким чином, заявник ОСОБА_1 вважає за доцільне вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 441 від 26.06.2019 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання виконавчого напису нотаріуса №441 від 26.06.2019 р., а також зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/4587/13.

Встановлено, що предметом позову є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 441 від 26.06.2019 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем на договір позики від 21 січня 2019 р.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню, у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документу (п.4); зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою якій законом надано таке право (п.6); зупинення судом реалізації арештованого майна (п.7).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом позову по даній цивільній справі є оскарження виконавчого напису № 441 від 26.06.2019 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем на договір позики від 21 січня 2019 р., як такого, що вчинений з порушенням норм матеріального права.

Вбачається, що 04.07.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Барладіним П.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 59465750) з виконання оскаржуваного виконавчого напису №441, виданого 26.06.2019 р. приватним нотаріусом КМНО Щелковим Д.М., про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача ОСОБА_2 за договором позики, посвідченим 21.01.2019 р. приватним нотаріусом КМНО Щелковим Д.М. за реєстровим №31 не повернутої суми позики у розмірі 485000,00 грн., а також інфляційне збільшення у сумі 12718,46 грн., пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожний день прострочення, а саме 53708,77 грн., а також 3 відсотки річних від простроченої суми за кожен день прострочення, що становить 4504,52 грн. та витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису - 5000,00 грн., що разом дорівнює сумі 560931,75 грн.

Крім того, вбачається, що Деснянським районним судом м. Києва розглядається справа № 754/10043/19 щодо визнання договору позики від 21.01.2019 р. недійсним.

З урахуванням встановлених обставин справи та беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому суд вважає за необхідне заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково та в порядку забезпечення позову зупинити стягнення за виконавчим написом № 441 від 26.06.2019 року, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. до вирішення по суті справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Обраний захід забезпечення позову є співмірним розміру позовних вимог та повністю відповідає їх змісту.

Таким чином, враховуючи, що між сторонами виник спір, предметом якого є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що заява про забезпечення позову в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого напису є обґрунтованою, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в цій частині, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Разом з тим, розглядаючи питання про встановлення заборони на здійснення будь-яких дій щодо виконавчого напису нотаріуса № 441 від 26.06.2019 р., зобов`язання приватного виконавця зняти арешт з коштів та майна позивача, суд зазначає наступне.

Положення ст.ст. 149, 153 ЦПК України, які дозволяють суду забезпечити позов шляхом заборони вчиняти певні дії, носять оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується, як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Суд звертає увагу на те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Суд вважає, що позивачем достатньо не обґрунтовано належними та достовірними доказами доцільність забезпечення позову шляхом заборонити вчиняти певні дії в рамках виконавчого провадження та зобов`язання приватного виконавця зняти арешт з коштів та майна позивача, а також не наведено доводів щодо недостатності забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, внаслідок чого, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви про забезпечення позову в цій частині відмовити.

Таким чином, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Дениса Михайловича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 441, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем 26.06.2019 р.

В решті вимог - відмовити.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Стягувач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя Кушнір С.І.