Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 175/2104/16-ц

провадження № 61-34118св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

позивач - акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дніпропетровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 січня 2017 року у складі судді Реброва С. О. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Деркач Н. М., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

26 травня 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 608,24 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 01 листопада 2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 6 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв`язку з неналежним виконанням умов договору станом на 31 квітня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 19 608,24 грн , яка складається з: заборгованості за кредитом - 6 053,30 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 9 369,05 грн, заборгованості з пені та комісії - 2 775,97 грн, штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу процентна складова - 909,92 грн, яку банк просив стягнути на свою користь

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпропетровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку зі спливом позовної давності порушене право позивача не підлягає захисту.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року рішення Дніпропетровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 січня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, АТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Суди не звернули увагу на те, що за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору.

Строк дії кредитної картки, яка надана відповідачу, встановлено до 31 травня 2015 року, а з позовом банк звернувся до суду 24 травня 2016 року, тобто у межах позовної давності.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом АТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та витребувано зазначену справу з Дніпропетровського районного суду міста Дніпропетровська.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 175/2104/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2019 року справу 175/2104/16-ц призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 01 листопада 2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на виконання якого останній отримав кредит у розмірі 6 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 3 % в місяць із розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У заяві зазначено, що відповідач згодний із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту та процентів за його користування, внаслідок чого станом на 31 квітня 2016 року утворився борг, розмір якого становить 19 608,24 грн, та складається з: заборгованості за кредитом - 6 053,30 грн; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 9 369,05 грн; заборгованості за пенею та комісією - 2 775,97 грн; штрафу (фіксована частина) - 500 грн; штрафу процентна складова - 909,92 грн.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржених судових рішень.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

За змістом статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша стаття 1048 ЦК України).

Відповідно до статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети.

У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг АТ «КБ «ПриватБанк», тому їх не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником і лише цей факт може свідчити про прийняття ним запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність та відмовити у задоволенні позову з підстав, передбачених частиною четвертою статті 267 ЦК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

У правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки(стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 01 жовтня 2014 року № 6-134цс14, від 12 листопада 2014 року № 6-167цс14.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачем пропущено позовну давність, оскільки останній платіж відповідачем зроблений у лютому 2012 року, а до суду з позовом банк звернувся лише 26 травня 2016 року.

За умовами договору, укладеного 01 листопада 2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , кінцевий термін виконання кредитного зобов`язання відповідає строку дії картки.

У касаційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що 01 листопада 2006 року ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_1 зі строком дії до 11/09, тобто до 30 листопада 2009 року.

Також банк зазначає, що в подальшому картка відповідача перевипускалася, зокрема, 18 листопада 2009 року йому видано картку № НОМЕР_2 зі строком дії до 11/13, тобто до 30 листопада 2013 року, а 06 жовтня 2011 року - випущено картку № НОМЕР_3 зі строком дії до 05/15, тобто до 31 травня 2015 року.

Проте на вказані обставини банк не посилався ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі, тому вони не були предметом перевірки судами обох інстанцій.

Відмовляючи у задоволенні позову через пропуск позивачем позовної давності, суди виходили з того, що останній платіж ОСОБА_1 здійснений у лютому 2012 року. При цьому, не встановили строк дії картки, виданої відповідачу, та, з огляду на це, не визначилися з початком перебігу позовної давності.

За таких обставин судове рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржені судові рішення скасувати з направленням справи на новий до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду міста Дніпропетровська від 11 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко

І. О. Дундар В. І. Журавель

М. М. Русинчук