Номер провадження 2/754/554/19
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2019 року м.Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Козловець К.П.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання припиненими права власності та інші речові права, визнання права на матеріальну компенсацію і погашення суми боргу по утриманню нерухомого майна та інших послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання припиненими права власності та інші речові права, визнання права на матеріальну компенсацію і погашення суми боргу по утриманню нерухомого майна та інших послуг.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності. За життя ОСОБА_2 проживала за кордоном, а саме в Німеччині. Позивач утримував нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме сплачував комунікаційні послуги, послуги з розподілу газу, послуги з централізованого опалення; послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, послуги з технічного обслуговування. Таким чином, позивач звернувся до суду для забезпечення погашення боргів по утриманню нерухомого майна.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва під головуванням судді ОСОБА_3 від 02.03.2017 відкрито провадження у зазначеній вище справі.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва під головуванням судді ОСОБА_3 від 31.10.2017 задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про направлення окремого доручення до Міністерства юстиції України щодо надання міжнародної правової допомоги компетентними органами ФРН для проведення допиту відповідача ОСОБА_2 .

29.11.2017 Деснянського районного суду міста Києва під головуванням судді ОСОБА_3 направлено до Головного територіального управління юстиції в м. Києві запит про міжнародну правову допомогу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 січня 2018 року, вищезазначена справа за єдиним унікальним номером 754/15132/16-ц, номер провадження 2/754/424/18, передана судді Бабко В.В. у зв`язку з звільненням судді ОСОБА_3 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13.04.2018 поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14.05.2018 клопотання позивача ОСОБА_1 про направлення окремого доручення до Міністерства юстиції України щодо надання міжнародної правової допомоги компетентними органами ФРН для отримання доказів, що стосуються предмету позову задоволено та зупинено провадження.

11.06.2018 Деснянського районного суду міста Києва направлено до Головного територіального управління юстиції в м. Києві запит про міжнародну правову допомогу.

21.09.2018 до суду з Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшло доручення щодо отримання доказів, що стосуються предмету позову.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14.05.2018 відновлено провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 .

06.11.2018 в судовому засіданні за клопотанням позивача ОСОБА_1 було замінено відповідача ОСОБА_2 у зв`язку з встановленим фактом смерті на Київську міську раду.

25.03.2019 позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про зміну підстав позову та у зв`язку зі зміною підстав, просив суд прийняти та розглядати уточнення в новій редакції позовні вимоги, а саме: 1) визнати припиненими з 09.02.2015 право власності та інші речові права громадянки ФРН ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мюнстер ФРН на нерухоме майно (квартира-житло), що знаходиться в Україні в АДРЕСА_1 ; 2) Зобов`язати КМР невідкладно вжити заходів та вирішити в місячний строк до 01.05.2019 питання щодо повного погашення чи списання суми боргів перед третіми особами (зокрема на надані адресою послуги) та укласти договір із ОСОБА_1 щодо продовження забезпечення утримання і догляду нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на правах тимчасового користування до терміну ухвалення та набрання законної сили рішення суду по іншому окремому провадженню про визнання спадщини громадянки ФРН ОСОБА_2 відумерлою; 3) визнати за ОСОБА_1 право на матеріальну компенсацію від Київської міської ради в розмірі збитків (витрат) до 10% від ринкової вартості нерухомого майна за догляд і утримання нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до терміну ухвалення та набрання законної сили рішення суду по іншому окремому провадженню про визнання спадщини громадянки ФРН ОСОБА_2 відумерлою. Судом прийнята заява про зміну підстав та нова редакція позовних вимог до розгляду.

11.05.2019 позивач подав до суду уточнення позовних вимог, які прийняти судом. З уточнених позовних вимог вбачається, що ОСОБА_2 померла, що підтверджується відповіддю на запит міжнародної правової допомоги компетентними органами ФРН, а тому враховуючи встановлений факт, позивач просить суд: 1) визнати припиненими з 09.02.2015 право власності та інші речові права громадянки ФРН ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мюнстер ФРН на нерухоме майно (квартира-житло) що знаходиться в Україні в АДРЕСА_1 із застосуванням юридичних наслідків для ОСОБА_1 та для Київської міської ради; 2) визнати за Київською міською радою обов`язок погасити борг за гр. ОСОБА_2 перед третіми особами стосовно утримання нерухомого майна у розмірі 16107,10грн; 3) визнати за ОСОБА_1 право на матеріальну компенсацію від Київської міської ради за витрати понесені стосовно часткової оплати за утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 653,98грн; 4) визнати за ОСОБА_1 право на матеріальну компенсацію від Київської міської ради за витрати понесені стосовно припинення надання окремих послуг на загальну суму 167,50грн; 5) визнати за ОСОБА_1 право на матеріальну компенсацію від Київської міської ради в розмірі одного прожиткового мінімуму за дії протягом тривалого строку по догляду в частині нерухомого майна (квартира-житло) що знаходиться в Україні в АДРЕСА_1 визначеного на дату як термін ухвалення та набрання законної сили рішення суду по іншому окремому провадженню про визнання спадщини громадянки ФРН ОСОБА_2 відумерлою.

19.06.2019 позивачем ОСОБА_1 до суду подана заява про окремі уточнення позовних вимог, яка частково задоволена судом, а саме: перший пункт вимог в такій редакції: визнати припиненими з 09.02.2015 право власності та інші речові права громадянки ФРН ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Мюнстер ФРН на нерухоме майно (квартира-житло) що знаходиться в Україні в АДРЕСА_1 та у зв`язку з відсутністю спадкоємців як за законом так і за заповітом застосувати юридичні наслідки для Київської міської ради як органу місцевого самоврядування; інші пункти позовних вимог зазначені в заяві від 11.05.2019 залишити не змінними та розглядати саме в такій редакції.

28.02.2019 та 24.06.2019 до суду надійшов відзив від представника відповідача Хрущ А., відповідно до яких зазначено, що представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, оскільки визнати за Київською міською радою обов`язок погасити борг за ОСОБА_2 перед третіми особами за утримання нерухомого майна, а також визнати за позивачем право на матеріальну компенсацію від Київської міської ради за витрати понесені стосовно часткової оплати за утримання будинку та прибудинкової території та за утримання нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 чинним законодавством не передбачено обов`язку органів місцевого самоврядування погашати борги перед третіми особами за утримання нерухомого майна що перебуває у приватній власності та компенсацію за сплату комунальних послуг. Крім того, зазначили, що відповідно до ст. 1277 ЦК України, заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. З метою підготовки заяви про визнання спадщини відумерлою, Департаментом будівництва та житлового забезпечення в інтересах Київської міської ради направлено відповідні запити задля отримання інформації, після отримання необхідної інформації та за наявністю законних підстав буде подана заява до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судових засіданнях підтримав уточненні позовні вимоги від 11.05.2019 та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник Київської міської ради в судові засідання не з`явився, надіслав до суду відзив, відповідно до якого просив суд відмовити в позовних вимогах та розглядати справу у відсутності представника відповідача.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши позивача, оцінивши всі необхідні, зібрані по справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право власності квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , свідоцтво видане Відділом приватизації Ватутінської районної держадміністрації від 25.06.1997.

Судом установлено, що ОСОБА_2 останні роки життя проживала за кордоном, а саме в Німеччині, в місті Мюнстер , Федеральна земля Північна Рейн-Вестфалія.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що під час перебування ОСОБА_2 за кордоном, він опікувався за усною домовленістю її квартирою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією квитанцій оплачених за житлово-комунальні послуги з 1999 по 2014 роки, копією листа від Київської міської філії ПАТ «Укртелеком» від 11.05.2016, копією листа від Публічного акціонерного товариства «Київгаз» від 16.05.2016, копією листа від КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» від 01.06.2016, претензією Публічного акціонерного товариства «Київенерго» від 13.10.2016, листуванням між в рамках надання правової допомоги у цивільних справах відповідно до Гаазької конвенції про отримання за кордоном доказів відносно ОСОБА_2 .

За клопотанням ОСОБА_1 , виконуючи приписи ст. 498 ЦПК України, судом були направлені до Головного територіального управління юстиції в м.Києві запити щодо надання міжнародної правової допомоги компетентних органів ФРН стосовно отримання доказів, що стосуються предмету позову, затрати по виконанню отримання доказів від компетентних органів ФРН для надання належним чином (з перекладом) до суду взяв на себе позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді на запит в рамках надання правової допомоги в цивільних справах, згідно з Гаазькою конвенцією від 18.03.1970 про судове слідство за кордоном у цивільних або комерційних справах, компетентними органами ФРН встановлено, що ОСОБА_2 допитати неможливо, оскільки особа померла.

Згідно із формуляру С, країни Федеративної Республіки Німеччина, Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Мюнстер, витягу із запису про смерть №S 482/2015, зазначено, що дата та місце смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Мюнстер.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно.

Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Згідно до ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов`язки до інших осіб (спадкоємців).

Як встановлено судом, матеріали справи не містять відомостей про наявність спадкоємців у ОСОБА_2 як за законом так і за заповітом.

Отже, відповідно до ст. 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання припиненим з 09.02.2015 право власності та інші речові права громадянки Федеративної Республіки Німеччини, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Мюнстер ФРН на квартиру АДРЕСА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги до Київської міської ради про застосування юридичних наслідків та визнання права ОСОБА_1 від КМР на матеріальну компенсацію, обов`язку погашення суми боргу по утриманню нерухомого майна та інших послуг, суд вважає, що вимоги передчасні та не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із статей 5, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Київська міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду м. Києва та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження органу місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що на території України після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Як установлено судом, що позивач ОСОБА_1 не належить до кола спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відумерлою є спадщина, визнана як така на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів (окрім, самого факту смерті спадкодавця, такими фактами можуть бути: відсутність спадкоємців за заповітом та законом, усунення спадкоємців від спадщини тощо) та виконання відповідним органом місцевого самоврядування необхідних процедурних (процесуальних) дій, спрямованих на набуття територіальною громадою прав та обов`язків померлої особи.

Набуття певною територіальною громадою права власності на спадщину, визнану відумерлою, має слугувати уникненню ситуацій, коли майно після смерті власника так і не переходить у власність жодного зі спадкоємців, унаслідок чого це майно залишиться як без власника, так і без зацікавленої у заволодінні ним особи, що загрожуватиме самому майну чи особам, як так чи інакше, вимушено чи ні, стикаються з ним.

Територіальна громада не визначена як спадкоємець у жодній з черг спадкоємців за законом. Крім того, спеціальна норма, що визначає особливості переходу спадщини до територіальної громади, структурно розміщена у главі 87 Цивільного кодексу України «Здійснення права на спадкування», а не в главі 86 «Спадкування за законом».

У досліджуваних правовідносинах територіальна громада не є і спадкоємцем за заповітом, адже визнання спадщини відумерлою здійснюється за відсутності заповіту.

Згідно із ч. 2 ст. 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається лише після спливу одного року з дня смерті спадкодавця або з дня оголошення судом його померлим відповідно до вимог ч. 3 ст. 46 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Настання смерті спадкодавця має бути підтверджене свідоцтвом про смерть (актовим записом РАЦС) або судовим рішенням.

Перехід відумерлого майна у комунальну власність надає право територіальній громаді на повне розпорядження ним. Відповідно до закону таке майно може залежно від його призначення бути передане в користування іншим особам, в оренду, відчужене (продане) тощо. Водночас, набуття права власності зобов`язує територіальну громаду нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця.

Отже, як встановлено судом, з метою підготовки заяви про визнання спадщини відумерлою, Департаментом будівництва та житлового забезпечення в інтересах Київської міської ради направлено відповідні запити задля отримання інформації, після отримання необхідної інформації та за наявністю законних підстав і буди подана заява до суду, тому всі вимоги позивача до Київської міської ради не можуть бути задоволені, оскільки це призведе до порушення прав територіальної громади щодо можливого набуття у власність відумерлої спадщини.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» статтями 317,319, 346, 1222, 1231, 1277ЦК України, статтями 7, 10, 76-81, 133, 141, 244-245, 247, 259, 263-265, 498 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання припиненими права власності та інші речові права, визнання права на матеріальну компенсацію і погашення суми боргу по утриманню нерухомого майна та інших послуг - задовольнити частково.

Визнати припиненим з 09.02.2015 право власності та інші речові права громадянки Федеративної Республіки Німеччини, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Мюнстер ФРН на квартиру АДРЕСА_1 .

У позовних вимогах ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права на матеріальну компенсацію, обов`язку погашення суми боргу по утриманню нерухомого майна та інших послуг - відмовити.

Судовий збір сплачено при поданні позову покладається на позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ; місце проживання за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач: Київська міська рада, ; місцезнаходження за адресою: м.Київ, вулиця Хрещатик, 36.

Суддя В.В. Бабко