ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8064/19 Справа № 185/8286/17 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2017 року ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказували, що 21 березня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір №500355045, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 19.999 грн. зі сплатою відсотків (процентна ставка фіксована) за користування кредитом у розмірі 00.01% річних з датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісій - 22 березня 2016 року. ПАТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання по наданню кредиту виконав в повному обсязі.

30 вересня 2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Дата Майнінг Груп" укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ "Дата Майнінг Груп" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №500355045 від 21 березня 2013 року.

10 жовтня 2016 року між ТОВ "Дата Майнінг Груп" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТОВ "Дата Майнінг Груп" відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ" належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ "Дата Майнінг Груп", а ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право вимоги грошових коштів від відповідача.

Однак, ОСОБА_1 невиконала належним чином умови договору, що призвело до утворення заборгованості.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на їх користь станом на 10 жовтня 2016 року заборгованість за кредитним договором №500355045 від 21 березня 2013 року в розмірі 43.391 грн.70 коп., яка складається з: 17.376 грн.15 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 14.665 грн.55 коп. - заборгованість за процентами та комісією; 11.350 грн. - пеня, штраф, неустойка.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року позов ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором №500355045 від 21 березня 2013 року в розмірі 43.391 грн.70 коп., з яких: 17.376 грн.15 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 14.665 грн.55 коп - заборгованість по процентам та комісією; 11.350 грн. - пеня, штраф, неустойка.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" витрати на судовий збір в розмірі 1.600 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги наступне:

- відсутність у позивача ліцензії з надання фінансових послуг;

- позивачем не надано документів на підтвердження права вимоги за договором;

- суд не врахував, що позивач пропустив строк позовної давності на право звернення до суду з позовом;

- є безпідставною стягнення з відповідача заборгованості за комісією з обслуговування кредиту;

- судом одночасно стягнуто з відповідача пеню, штраф, неустойку, чим притягнуто відповідача до потрійної відповідальності за невиконання зобов`язання.

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" надала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на те, що рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, просили вказане рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення змінити в частині обґрунтування підстав задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 21 березня 2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №500355045 (а.с.5-6).

Відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 19.999 грн. (п.п.2.1. договору) зі сплатою відсотків (процентна ставка фіксована) за користування кредитом у розмірі 00.01% річних (п.п.2.2. договору) з датою остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та нарахування комісій - 22 березня 2016 року (п.п.2.3. договору).

ПАТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі.

Відповідно до п.2.6. кредитного договору, встановлено порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором; платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до Графіку платежів, який є додатком № І (а.с.6) до цього договору та його невід`ємною частиною.

30 вересня 2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Дата Майнінг Груп" укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ "Дата Майнінг Груп" перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №500355045 від 21 березня 2013 року (а.с13-15).

10 жовтня 2016 року між ТОВ "Дата Майнінг Груп" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТОВ "Дата Майнінг Груп" відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ" належне йому право вимоги за кредитним договором №500355045 від 21 березня 2013 року, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право вимоги грошових коштів від відповідача (а.с16-20).

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання та перестала належним чином сплачувати борг за договором, внаслідок чого станом на 10 жовтня 2016 року має заборгованість 43.391 грн.70 коп., яка підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.10), з яких: 17.376 грн.15 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 14.665 грн.55 коп. - заборгованість за процентами та комісією; 11.350 грн. - пеня, штраф, неустойка.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст.629 ЦК України. Трирічний строк позовної давності застосуванню не підлягає, оскільки юридичною подією, яка за кредитним договором №500355045 від 21 березня 2013 року неминуче настане відповідно до Цивільного кодексу України та відповідно до п.п. 2.3. кредитного договору є 22 березня 2016 року, а тобто від цієї дати повинен рахуватись загальний строк позовної давності, який встановлений строком у 03 роки або від дня порушення зобов`язання за договором або за кінцевим терміном дії цього договору, строк позовної давності не пропущений, оскільки позовну заяву подано до суду 19 жовтня 2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про задоволення позовних вимог, проте не погоджується з його підставами.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «Дата Майнінг Груп» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №500355045 від 21 березня 2013 року.

10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТзОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги коштів до відповідача, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими відсотками, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на яких належить ТОВ «Дата Майнінг Груп», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача за кредитним договором №500355045 від 21 березня 2013 року.

Відповідно до додатку №1-1 до договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в розмірі 43.391 грн.70 коп. (а.с. 20).

На виконання договорів відступлення права вимоги, 19 жовтня 2016 року ТОВ «Дата Майнінг Груп» на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.11).

24 жовтня 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на адресу відповідача направило повідомлення про порядок погашення заборгованості та включення персональних даних до бази персональних даних (а.с.12).

З розрахунку, наданого позивачем (а.с.10) вбачається, що у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №500355045 від 21 березня 2013 року станом на 10 жовтня 2016 року в розмірі 43.391 грн.70 коп., з яких: 17.376 грн.15 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 14.665 грн.55 коп. - заборгованість за процентами та комісією; 11.350 грн. - пеня, штраф, неустойка.

Відповідач просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки, на її думку, позивач пропустив до заявлених вимог строк позовної давності (а.с.114), в апеляційній скарзі відповідач також посилається на пропуск позивачем строку позовної давності.

Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події,з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У справі, яка переглядається, згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати платежі з повернення кредиту, сплату процентів за його користування та інші платежі щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів (п.2.6 договору). Дата остаточного повернення кредиту - 22 березня 2016 року (п. 2.3 договору).

Згідно п.4 кредитного договору, позичальник зобов`язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена розділом 1 цього договору, та/або інших платежів за договором, сплатити банку штраф у розмірі - якщо сума кредиту становить суму грошових коштів у розмірі до 20.000 грн. - 150 грн. за перший прострочений платіж, та 350 грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж.

Отже, оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.

Аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом,повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 3 червня 2015 року у справі №6-31цс15, від 5 квітня 2017 року у справі №6-522цс17, а також від 19 березня 2014 року у справі №6-20цс14.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж на виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 здійснено у вересні 2013 року (а.с.10), з позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася у жовтні 2017 року.

Виходячи з вищезазначеного, судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про те, що строк позовної давності повинен обчислюватись з дати остаточного повернення кредиту 22 березня 2016 року та не врахував, що, підписуючи договір, позичальник погодилася, що відповідно до пункту 5 кредитного договору №500355045 від 21 березня 2013 року вона попередньо ознайомлена у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які їй роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими вона цілком згодна.

Відповідач підтвердила своїм підписом, що вона отримала свій примірник цього договору, що складається з першого та другого розділів та додатків до нього в день його укладення, що він в письмовій формі ознайомлена з Загальними умовами кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затвердженими розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» №2129 від 17 липня 2012 року, які оприлюднені на Інтернет-сторінці банку за електронною адресою alfabank.com. ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими вона згодна.

Згідно п.24 розділу 2 Загальних умов кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», затверджених розпорядженням ПАТ «Альф Банк №2129 від 17 липня 2012 року, сторони домовилися про те, що позовна давність за спорами, що випливають із договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів), тощо, становить 50 років. Вказане застереження до договору є договором про збільшення позовної давності.

Зважаючи на викладені обставини, позивач не пропустив строк позовної давності щодо жодного з окремих платежів, право на стягнення яких обчислюється з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, оскільки сторони погодили в договорі збільшення позовної давності до 50 років, що відповідає ст.259 ЦК України. Саме таке обґрунтування задоволення позовних вимог відповідає нормам матеріального права та встановленим у справі обставинам.

Посилання апелянта на те, що судом безпідставно стягнуто заборгованість з комісії з обслуговування кредиту колегія суддів відхиляє, оскільки така комісія передбачена п.2.8 кредитного договору №500355045 від 21 березня 2013 року, недійсним зазначена умова договору судом не визнавалась.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом одночасно стягнуто з відповідача пеню, штраф, неустойку, чим притягнуто відповідача до потрійної відповідальності за невиконання зобов`язання, не заслуговують на увагу, оскільки з розрахунку заборгованості (а.с.10) вбачається, що фактично сума 11.350 грн. є лише штрафом, який передбачений п.4 кредитного договору від 21 березня 2013 року, ані пеня, ані неустойка відповідачу не нараховувались.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення зміні в частині обґрунтування підстав задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2019 року змінити в частині обґрунтування підстав задоволення позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.