ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1634/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Купельського А.В.,

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2019 року, суддя Продан Б.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

встановив:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В обґрунтування доводів зазначила, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них є спільна дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак вказані відносини припинились.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 4500 грн. щомісячно на утримання дитини, однак дитина систематично хворіє у зв`язку із чим позивач несе додаткові витрати, половину з яких в розмірі 12 190, 57 грн. просила суд стягнути з відповідача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування скарги зазначила, що їх спільна з відповідачем дочка систематично хворіє, потребує постійної медичної допомоги, однак ОСОБА_2 крім присуджених судом аліментів інших коштів, пов`язаних з необхідністю лікування дитини не надає, хоча має таку можливість. Суд неправомірно ухвалив оскаржуване рішення 18 липня 2019 року, оскільки вказане судове засідання було підготовчим, під час якого справа не могла бути розглянута по суті. Суд прийшов до необгрунтованого висновку щодо добровільного здійснення відповідачем матеріального забезпечення дитини, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вказаної обставини. Вказала, що комунальні платежі вона оплачує самостійно, без допомоги відповідача.

Також суд не дослідив належним чином подані нею докази щодо додаткових витрат на утримання дитини, які пов`язані з хворобою дитини.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах, під час яких у них народилася спільна дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак згодом їхні відносини припинились.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.08.2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду від 01.11.2018 року, з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини в розмірі 4500 грн. щомісячно (а.с. 12-15).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників ДФС України від 25.04.2019 року ОСОБА_1 в період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року отримала 860 грн. соціальних виплат (а.с. 8).

Станом на 26.02.2019 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становила 121,10 грн. (а.с. 62).

Відповідно до довідки АТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_2 . за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року здійснив 64 комунальних платежів на загальну суму 20294,94 грн. за адресою АДРЕСА_1 , де проживає позивач спільно із дочкою (а.с. 70).

За даними податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця дохід ОСОБА_2 за 2018 рік складав 110 000 грн. (а.с. 74).

Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу № 46 м. Хмельницького від 01.07.2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно є в списковому складі групи № 5 вказаного закладу, але за станом здоров`я не відвідувала дошкільний заклад з 17.09.2018 року (а.с. 86).

Згідно з довідками медичних закладів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , періодично потребувала домашнього догляду (а.с. 16-18, 88).

Відмовляючи у задоволенні позову суд дійшов висновку, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язок як матері, так і батька, однак в суді не було підтверджено обставини, на які посилалась позивач, а надані відповідачем докази вказують на те, що він добровільно забезпечує дочку матеріально, не враховуючи сплачуваних за рішенням суду аліментів.

Такий висновок суду є обгрунтованим з огляду на таке.

Частинами 1, 2 статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно вказав у своєму рішенні про здійснення відповідачем матеріального забезпечення, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вказаної обставини, є необґрунтованими.

Відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.08.2018 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини в розмірі 4500 грн. щомісячно.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 щомісячно сплачує аліменти в розмірі 4500 грн. (а.с. 63-65), а також у травні 2019 року сплатив 500 грн. в якості додаткових витрат на оздоровлення (а.с. 66).

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 належним чином виконує обов`язки щодо матеріального забезпечення спільної з ОСОБА_1 малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сплачуючи аліментів у присудженому судом розмірі.

Доводи апелянта про те, що додаткові витрати на дитину зумовлені її хворобою, а тому підлягають стягненню з відповідача, є безпідставними з огляду на наступне.

Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні, достатні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Дане положення стосується особливих обставин, до яких закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку (постанова ВСУ від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17).

Відповідно до медичних призначень педіатричного кабінету «Айболіт» та квитанцій про оплату з грудня 2017 року до січня 2019 року було придбано ліки (а.с. 20-39).

На ім`я ОСОБА_1 було складено рахунки для оплати послуг логопеда (за ОСОБА_3 ) в період з жовтня 2018 року до квітня 2019 року (а.с. 40-47, 89-95).

Відповідно до довідок з медичних закладів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неодноразово хворіла на гострі респіраторні інфекції верхніх дихальних шляхів та гіпертрофію аденоїдів (код за МКХ-10 j.06 / j.35.2) (а.с. 16-18, 88).

Вказані докази не підтверджують обставини, на які посилалась позивач як на підставу своїх вимог та заперечень, адже за даними Міжнародної класифікації хвороб гіпертрофія аденоїдів (збільшення аденоїдів) є хронічним захворюванням, а гострі респіраторні інфекції верхніх дихальних шляхів зумовлені вірусами.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема викликаних тяжкою хворобою дитини, відсутні.

Заперечення апелянтом факту надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини поза сплатою аліментів не підтверджено доказами. В той же час платіжні чеки, квитанції та спільні фотокартки ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_3 свідчать про те, що відповідач, крім сплати аліментів, добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, безпосередньо спілкується з дочкою. Ці обставини апелянтом спростовано не було.

Доводи апелянта про порушення судом норм процесуального закону у зв`язку з тим, що суд неправомірно ухвалив оскаржуване рішення 18 липня 2019 року в підготовчому судовому засіданні не свідчать про неправильне вирішення справи судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Судді Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.В. Купельський