Справа № 460/1216/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М.
Провадження № 22-ц/811/1945/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Шабата Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 11 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив поновити його на роботі на посаді начальника відділу андеррайтингу споживчих кредитів департаменту споживчого кредитування публічного акціонерного товариства (далі-ПАТ) «Кредобанк», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 15000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він працював в ПАТ «Кредобанк» з 12.03.2012 року, а з 12.02.2014 року був переведений на посаду начальника відділу андеррайтингу споживчих кредитів департаменту споживчого кредитування, з якої його звільнено наказом від 12.03.2016 року №80-з у зв?язку із скороченням штату працівників, згідно з п.1 ст.40 КЗпП України.

Звільнення вважає незаконним з тих підстав, що відповідач, в порушення вимог ст.42 КЗпП України, не вирішив питання про його переважне право на залишення на роботі, а в порушення вимог ст.49-2 КЗпП України, - не запропонував йому усі вакантні посади, які були в банку до моменту його звільнення з роботи.

Крім того, звертає увагу на те, що профспілковий комітет ПАТ «Кредобанк» не дав згоди на його звільнення.

Вважає, що фактичною причиною його звільнення стало те, що він відмовився виконувати вказівки свого безпосереднього керівника з метою неправомірної видачі готівкового кредиту.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 10.06.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19.10.2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.10.2017 року рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10.06.2016 року таухвалу Апеляційного суду Львівської області від 19.10.2016 рокускасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

На новому розгляді рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 11.06.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_4, просить його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що на новому розгляді справи дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема, журналами обліку наказів про звільнення працівників, та самими пояснення представника відповідача було підтверджено наявність вакантних посад в ПАТ «Кредобанк» на момент його звільнення, які йому не пропонувались, і відповідач не надав доказів на підтвердження неможливості переведення його на інші вакантні посади в банку.

Апелянт звертає увагу на те, що в останній день роботи йому не було запропоновано усі вакантні посади, а лише дві посади, які були актуальні для банку на день звільнення.

Вважає, що належних доказів про його відмову від запропонованих відповідачем вакантних посад, немає.

Крім того, на переконання апелянта, наданий відповідачем список вакантних посад не можна вважати належною пропозицією, оскільки він не містив повної інформації про запропоновані посади, зокрема, інформації про посадові обов'язки та посадовий оклад.

Вважає, що відповідач повинен був запропонувати йому лише ті вакантні посади, які він міг обіймати, а не подавати список усіх вакансій в структурі банку, яких понад сто посад, перекладаючи обов'язок на позивача обрати серед них ту, яка б йому підходила по кваліфікації.

Також апелянт зазначає, що суд не перевірив, чи було дотримано відповідачем вимоги ст.42 КЗпП України щодо його переважного права на залишення на роботі, оскільки його підлеглих працівників перевели до новоствореного відділу ще у грудні 2015 року, а йому вручили 11.01.2016 року попередження про звільнення.

Апелянт вважає, що суд не виконав вимоги суду касаційної інстанції і не врахував правові висновки Верховного Суду України по такій категорії справ.

Згідно з первинним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Апеляційного суду Львівської області від 03.08.2018 року для розгляду даної цивільної справи (провадження №22-ц/783/2461/18) визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача Ванівського О.М., суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

22.10.2018 року цивільна справа №460/1216/16-ц одержана Львівським апеляційним судом від Апеляційного суду Львівської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського апеляційного суду від 24.10.2018 року, для розгляду даної цивільної справи (провадження №22-ц/811/1945/18) визначено колегію суддів в складі: судді-доповідача Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_4 (а.с.54-55 т.1), 12.03.2012 року він був прийнятий на роботу в ПАТ «Кредобанк» на посаду головного спеціаліста відділу підтримки продажу департаменту роздрібних клієнтів на час відсутності основного працівника, з якої 16.07.2012 року переведений на посаду головного спеціаліста відділу аналізу роздрібних проектів департаменту аналізу кредитних проектів (з 01.10.2012 року назву департаменту аналізу кредитних проектів змінено на центр кредитного аналізу).

24.05.2013 року позивач переведений на посаду головного спеціаліста відділу первинного аналізу кредитних проектів центру кредитного аналізу, з 03.07.2013 року переведений на посаду головного спеціаліста відділу кредитного аналізу клієнтів роздрібного бізнесу центру кредитного аналізу, з 01.10.2013 року переведений на посаду в.о. начальника відділу готівкового кредитування центру кредитного аналізу, а з 20.01.2014 року переведений на посаду начальника відділу готівкового кредитування центру кредитного аналізу.

03.02.2014 року позивач переведений на посаду начальника відділу андеррайтингу споживчих кредитів департаменту споживчого кредитування ПАТ «Кредобанк», з якої його звільнено наказом №80-з від 12.03.2016 року у зв?язку із скороченням штату працівників, згідно з п.1 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Порядок вивільнення працівників регулюється статтею 49-2 КЗпП України, якою передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Частиною другою статті 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Власник є таким, що належно виконав вимоги наведених вище норм частини другої статті 40 та статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника на іншому підприємстві чи після розірвання з працівником трудового договору відповідно до вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України не є обов'язком роботодавця.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 року (справа № 6-40цс15).

З матеріалів справи встановлено, що рішенням правління ПАТ «Кредобанк» від 02.12.2015 року №1196 затверджено нову редакцію Організаційного положення департаменту споживчого кредитування, із введенням його в дію з 04.01.2016 року (а.с.162 т.1).

Згідно попередньої редакції Організаційного положення департаменту споживчого кредитування ПАТ «Кредобанк», затвердженого рішенням правління ПАТ «Кредобанк» №853 від 04.09.2015 року (а.с.163-177 т.1), яке втратило чинність з 04.01.2016 року, організаційна структура департаменту споживчого кредитування складалась з: директора департаменту (1 штатна одиниця), відділу андеррайтингу споживчих кредитів (11 штатних одиниць, з яких 1 штатна одиниця начальника відділу) та відділу розробки кредитних продуктів (5 штатних одиниць, з яких 1 штатна одиниця начальника відділу).

Згідно нової редакції Організаційного положення департаменту споживчого кредитування ПАТ «Кредобанк» (а.с.93-94, 179-185 т.1), організаційна структура департаменту споживчого кредитування складалась з: директора департаменту (1 штатна одиниця) та відділу розробки кредитних продуктів (5 штатних одиниць, з яких 1 штатна одиниця начальника відділу).

Отже, з 04.01.2016 року передбачалась ліквідація відділу андеррайтингу споживчих кредитів, начальником якого був позивач, та скорочення у зв'язку з цим його посади начальника названого відділу.

Підлеглих позивачеві працівників було переведено наказами від 29.12.2015 року у відділ первинного аналізу кредитних проектів центру кредитного аналізу, штат якого з 04.01.2016 року збільшено з 11 штатних одиниць до 20 штатних одиниць (а.с.227-228, 248-249 т.1).

На виконання рішення правління ПАТ «Кредобанк» від 02.12.2015 року №1196, наказом в.о. голови правління ПАТ «Кредобанк» «Про скорочення штату працівників ПАТ «Кредобанк» від 11.01.2016 року №23-к (а.с.92 т.1) внесено зміни до штатного розпису ПАТ «Кредобанк», шляхом виведення з нього з 11.03.2016 року посади начальника відділу андеррайтингу споживчих кредитів департаменту споживчого кредитування, тобто відбулося скорочення штату працівників, а саме посади начальника відділу андеррайтингу споживчих кредитів департаменту споживчого кредитування.

На виконання наказу від 11.01.2016 року №23-к, ОСОБА_4

11.01.2016 року було персонально письмово попереджено про наступне його вивільнення з 11.03.2016 року, та надано список вакантних посад у ПАТ «Кредобанк» станом на 11.01.2016 року (а.с.18, 19-25, 95, 96-102 т.1).

12.01.2016 року позивач подав письмову заяву про переведення його на вакантну посаду начальника відділу аудиту роздрібного бізнесу департаменту внутрішнього аудиту, однак, у переведенні на цю посаду позивачеві було відмовлено у зв'язку з невідповідністю його кваліфікації та стажу роботи кваліфікаційним вимогам, які ставились до вказаної посади, про що позивача повідомлено листом в.о. голови правління ПАТ «Кредобанк» від 13.01.2016 року №06-312/16 (а.с.36, 104 т.1)

Крім того, позивачеві надавався список вакантних посад у ПАТ «Кредобанк» станом на 13.01.2016 року, 20.01.2016 року та на 29.01.2016 року (а.с.28-34, 105-111, 118-124, 133-139 т.1).

14.01.2016 року позивач знову подав заяву про переведення його на посаду начальника відділу управління кредитним ризиком роздрібних клієнтів департаменту кредитного ризику, а 22.01.2016 року - на посаду заступника директора департаменту - начальника відділу коучінгу та управління мережею департаменту управління продажем та мережею, однак, у переведенні на ці посади позивачеві теж було відмовлено у зв'язку з невідповідністю його кваліфікації та стажу роботи кваліфікаційним вимогам, які ставились до вказаних посад, про що позивача повідомлено листами в.о. голови правління ПАТ «Кредобанк» від 20.01.2016 року №06-534/16 та від 29.01.2016 року №06-928/16 (а.с.38-41, 117, 132 т.1).

02.02.2016 року позивач подав чергову заяву (а.с.42 т.1), в якій просив надати відповідь про відповідність його кваліфікації та стажу роботи для зайняття наступних вакантних посад:

- посади головного спеціаліста відділу коучінгу та управління мережею департаменту управління продажем та мережею;

- посади головного спеціаліста відділу опрацювання кредитних і лізингових заявок і прийняття кредитних та лізингових рішень департаменту автокредитування та лізингу;

- посади головного спеціаліста відділу економічної безпеки департаменту банківської безпеки.

Листом №06-1482/16 від 12.02.2016 року відповідач повідомив позивача про відповідність його кваліфікації та стажу роботи двом першим посадам, які залишались бути вакантними станом на 12.02.2016 року (а.с.44, 147 т.1).

12.02.2016 року ОСОБА_4 подав заяву про переведення його на посаду головного спеціаліста відділу коучінгу та управління мережею департаменту управління продажем та мережею (а.с.45, 148 т.1), однак, письмовою заявою від 17.02.2016 року свою заяву на таке переведення відкликав та просив перевести його на посаду головного спеціаліста відділу опрацювання кредитних та лізингових заявок і прийняття кредитних і лізингових рішень департаменту автокредитування та лізингу (а.с.46, 149 т.1).

Наказом ПАТ «Кредобанк» від 02.03.2016 року №82-р (а.с.150 т.1) позивача ОСОБА_4 переведено на посаду головного спеціаліста відділу опрацювання кредитних та лізингових заявок і прийняття кредитних і лізингових рішень департаменту автокредитування та лізингу на підставі його заяви від 17.02.2016 року.

Однак, під час ознайомлення з даним наказом позивач письмово відмовився від такого переведення з мотивів незгоди з визначеним посадовим окладом, в зв?язку з чим наказ про переведення було скасовано наказом ПАТ «Кредобанк» №243-к від 02.03.2016 року (а.с.151 т.1).

02.03.2016 року позивач знову подав заяву до відповідача, в якій просив запропонувати йому хоча б одну посаду, яка б відповідала його освіті та досвіду роботи, із списків вакансій, що йому пропонувались для ознайомлення 11, 13, 20, 29 січня 2016 року, та з урахуванням наявних вакантних посад станом на 02.03.2016 року і на день його вивільнення 11.03.2016 року (а.с.47 т.1), на що відповідач відреагував повідомленням від 12.03.2016 року з пропозицією працевлаштуватись на дві вакантні посади, а саме: посаду провідного спеціаліста відділу первинного аналізу кредитних проектів центру кредитного аналізу або на посаду менеджера з готівкового кредитування Відділення по вул.Коперніка, 18 ПАТ «Кредобанк» у м.Львові (а.с.52 т.1).

Оскільки позивач на запропоновані йому відповідачем вакансії не погодився, тому його було звільнено з роботи відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України з 12.03.2016 року, після закінчення листка непрацездатності, на якому він перебував у період з 03 по 11 березня 2016 року (а.с.49 т.1), наказом від 12.03.2016 року №80-з (а.с.53, 152 т.1).

На виконання вимог суду касаційної інстанції колегія суддів витребувала у відповідача список усіх вакантних посад, в тому числі й тих, які міг зайняти позивач, станом на день його звільнення 12.03.2016 року (а.с. 204-207 т.3), з якого встановлено, що інших вакантних посад, ніж ті, які пропонувались позивачеві станом на 29.01.2016 року, в ПАТ «Кредобанк» на дату звільнення позивача з роботи не з'явилось.

Таким чином, проаналізувавши усі наведені вище обставини справи та дослідивши докази на їх підтвердження, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не було порушено вимог ст.49-2 КЗпП України щодо порядку вивільнення позивача у зв'язку із скороченням штату на підставі п.1 ст.40 цього Кодексу, оскільки відповідачем дотримано вимогу закону про персональне попередження позивача за два місяці до наступного вивільнення, та запропоновано усі вакантні посади по всіх структурних підрозділах ПАТ «Кредобанк» протягом усього періоду, аж до звільнення, однак, позивач впродовж цих двох місяців не міг визначитись із посадою, яка б йому підходила як за функціональними обов'язками, так і за посадовим окладом.

Доводи сторони позивача про те, що не може вважатись належною пропозицією роботодавця надання ним списків про вакантні посади без зазначення у цих списках конкретних посадових обов'язків та посадового окладу по кожній вакансії, є безпідставними, оскільки таких вимог статтею 49-2 КЗпП України не передбачено.

Що ж стосується дотримання вимог закону в частині звільнення позивача без згоди профспілкового органу ПАТ «Кредобанк», то колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 43 КЗпП України визначено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим.

У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

З матеріалів справи встановлено, що 24.02.2016 року, попередньо перед звільненням позивача з роботи, відповідач звернувся до голови профспілкового комітету ПАТ «Кредобанк» з поданням про надання згоди на розірвання трудового договору з позивачем на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення штату працівників), посилаючись на зміни структури департаменту споживчого кредитування згідно з наказом ПАТ «Кредобанк» від 11.01.2016 року №23-к, яким передбачено скорочення посади начальника відділу андеррайтингу споживчих кредитів департаменту споживчого кредитування, копію якого долучив до цього подання (а.с.153 т.1, а.с.30-31 т.2).

12.03.2016 року голова профспілкового комітету ПАТ «Кредобанк» довів до відома в.о. голови правління ПАТ «Кредобанк» рішення профспілкового органу про не надання згоди на звільнення позивача, у зв'язку з порушенням зі сторони роботодавця вимог закону, встановлених ст.ст.42, 49-2 КЗпП України (а.с.154 т.1).

Однак, у чому полягали порушення роботодавцем вимог названих вище статтей КЗпП України ні в повідомленні, адресованому роботодавцю (а.с.154 т.1), ні в самому рішенні первинної профспілкової організації ПАТ «Кредобанк», яке оформлено витягом з протоколу №3/1 від 12.03.2016 року (а.с.32 т.2), окрім як позитивної характеристики позивача, профспілковий орган не зазначив.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем.

Безпідставними є також доводи сторони позивача про порушення відповідачем вимог ст.42 КЗпП України щодо переважного права позивача перед іншими працівниками на залишення на роботі, як більш кваліфікованого працівника, оскільки посаду позивача скорочено і відповідач не проводив перестановку (перегрупування) працівників з переведенням більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника, а тому відповідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.19 постанови №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування) при вирішенні трудового спору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність заявлених позивачем вимог, правильно встановивши фактичні обставини справи на підставі досліджених та належно оцінених доказів, застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, а тому оскаржуване рішення суду необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 11 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 07 березня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.