ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/1712/18 Головуючий в І інстанції: Францішко Ю.В.
Номер провадження: 22-ц/819/873/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Кутурланової О.В.,

секретар Прушинська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_1 та адвоката Лебєдєвої Тетяни Олександрівни, діючої від імені Новицької Нелі ОСОБА_2 , на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 березня 2019 року, у складі судді Францішка Ю.В., у справі за позовом адвоката Іванова Сергія Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 (третя особа: служба у справах дітей та соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області) про визначення місця проживання малолітніх дітей та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області) про визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В :

16 квітня 2018 року адвокат Іванов Сергій Сергійович, діючий від імені ОСОБА_3 , звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 (третя особа: служба у справах дітей та соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області), в якій просив: ухвалити рішення про визначення місця проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_3 ; стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору при поданні позовної заяви.

Позов обґрунтований наступним.

12.06.2004 року був укладений шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя між сторонами не склалося, тому 06.11.2017 року рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області шлюб між ними був розірваний і на даний час сторони проживають окремо. До теперішнього часу між сторонами виникла особиста неприязнь, тому не можуть дійти згоди щодо місця проживання дітей. Позивач вважає, що діти мають проживати разом із матір`ю, оскільки вона має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування. З народження кожного з дітей мати ОСОБА_3 належним чином виконує свої батьківські обов`язки, проявляє турботу, піклується про дітей, дбає про їх фізичний, моральний та духовний розвиток, піклується про здоров`я.

Натомість, відповідач професійної трудової зайнятості і джерел доходу не має, за час спільного проживання створював гнітючу атмосферу, забороняв спілкуватись з рідними позивача, застосовував до дітей виховні покарання несумісні із ступенем провини.

На підставі викладеного, просить задовольнити позов.

02 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 (третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області), в якій просив: в задоволенні первісного позову ОСОБА_3 відмовити; визначити місце проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним - батьком ОСОБА_1 ; надати можливість дітям висловити свою думку щодо їх місця проживання.

Позов обґрунтований наступним. 12.06.2004 року між сторонами був укладений шлюб, від якого мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.11.2017 року шлюб між ними був розірваний і на даний час сторони проживають окремо. Після розірвання шлюбу він перейшов проживати до своїх батьків, діти побажали жити із ним. До теперішнього часу сторони не можуть дійти згоди щодо місця проживання дітей. Також вказав, що ОСОБА_3 намагається примусити дітей жити із нею, зокрема, неодноразово звертаючись до поліції, але діти категорично відмовлялись жити з нею, заявляючи своє бажання жити із батьком. Відповідно до рекомендацій органу опіки та піклування Голопристанської міської ради щодо проживання дітей почергово - тиждень з батьком, тиждень з матір`ю, позивач відвів дітей до матері, однак після спливу тижня ОСОБА_3 дітей до нього не відпустила. Вказав, що органом опіки та піклування Голопристанської міської ради відмічене небажання ОСОБА_3 виконувати попередні рекомендації та вказано не чинити перешкод йому у спілкуванні з дочкою, проте висновку щодо його звернення зроблено не було. Також зазначив, що оскільки син перебуває в такому віці, що не дозволяє чинити над собою подібне, ОСОБА_3 не змогла перешкодити йому в бажанні жити із батьком. Дочку ж ОСОБА_3 утримує біля себе, чинить йому (позивачу), сину та його батькам перешкоди у спілкуванні із нею. Така поведінка є неприпустимою, оскільки порушує його батьківські права та чинить насильство над дочкою. Також вважає, що діти мають проживати разом із ним, адже він піклується про них, здійснює матеріальне забезпечення, духовний та творчий розвиток, цікавиться навчанням, приймає активну участь у їх шкільному житті та має постійне місце роботи з гнучким графіком. На підставі викладеного, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 24.07.2018 року вимоги за зустрічним позовом прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 березня 2019 року:

--- первісний позов ОСОБА_3 задоволено частково, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_3 , за місцем її проживання. В іншій частині позовних вимог відмовлено;

--- зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визначено місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком - ОСОБА_1 , за місцем його проживання. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду в частині визначення місця проживання спільної дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову ОСОБА_3 відмовити повністю, задовольнити його зустрічний позов у повному обсязі, в тому числі - встановити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 із ним, посилаючись на невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема зазначив, що суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність доказів, які підтверджують наявність самостійного доходу ОСОБА_3 , який дозволяє стабільно забезпечувати матеріальні і духовні потреби малолітньої дитини. Також зазначив, що судом не взято до уваги активне створення матір`ю ОСОБА_3 негативного образу батька в свідомості дочки у формі психологічного тиску, численних викликів поліції під час зустрічей дитини та батька, чинення супротиву спілкуванню дитини із батьком, що є суттєвими обставинами при визначенні місця проживання дитини. Крім того зазначив, що звернення до суду першої інстанції з проханням забезпечити повноцінний цивілізований контакт дочки із батьком у формі клопотань про забезпечення позову до належного результату не призвели. Також вказав, що рішення суду першої інстанції не відповідає інтересам обох дітей через невідповідність принципу збереження сімейних зв`язків дітей, принципу нерозділення дітей, принципу забезпечення подальшої справедливої рівноваги обох батьків у вихованні спільних дітей.

У своєму відзиві адвокат Лебєдєва Т.О., діюча від імені ОСОБА_3 , проситьвідмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі адвокат Лебєдєва Тетяна Олександрівна, діюча від імені ОСОБА_3 , просить вказане рішення суду в частині зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, зазначила, що суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність доказів, які підтверджують офіційне працевлаштування ОСОБА_1 , у зв`язку з чим він не може підтримувати належний рівень життя та розвитку дитини. Також вказала, що судом не було прийнято до уваги, що ОСОБА_1 має порушення психічного стану здоров`я, оскільки за обстеженням голови ХМГ Асоціації психологів та психотерапевтів від 19.02.2018 року йому рекомендовано добровільно пройти медичну та психологічну експертизу для визначення особливостей своєї поведінки та можливого впливу на поведінку дітей. Крім того зазначила, що суд не врахував агресію та факти домашнього насильства, які ОСОБА_1 чинив по відношенню до своїх дітей, зокрема наносив побої сину, погрожував йому та залякував його, а також ненадання належної уваги розвитку сину, що викликало пригнічений емоційний стан, погіршення фізичного та психічного стану у сина. Також суд не врахував і недбалість з боку ОСОБА_1 по відношенню до стану здоров`я сина, наслідком чого стало погіршення його (сина) здоров`я.

У своєму відзиві ОСОБА_1 апеляційну скаргу адвоката Лебєдєвої Т.О., діючої від імені ОСОБА_3 , не визнав.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.06.2014 року до 06.11.2017 року, що підтверджується рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.11.2017 року, яким шлюб між ними було розірвано (а.с.5 т.1).

Згідно копіям свідоцтв про народження від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3, 4 т.1).

Актами обстеження житлово-побутових умов проживання, складеними службою у справах дітей та соціальної роботи з сім`ями, дітьми та молоддю виконавчого комітету Голопристанської міської ради Херсонської області від 21.06.2018 року, від 16.02.2018 року, від 03.01.2018 року, від 16.03.2018 року, встановлено, що у обох батьків створені належні побутові умови для проживання дітей, їх безпечного і здорового зростання. Батько дітей проживає в приватному будинку АДРЕСА_1 , належному на праві власності його батьку ОСОБА_6 , розташованому в АДРЕСА_1 . Мати дітей проживає в приватному будинку АДРЕСА_3 , належному на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині) сторонам у справі, розташованому в АДРЕСА_3 (а.с.30-34, 207 т.1).

З висновків органу опіки та піклування виконавчого комітету Голопристанської міської ради від 22.02.2018 року, від 27.04.2018 року, від 21.06.2018 року вбачається, що після розірвання шлюбу між сторонами виникла особиста неприязнь, проживають вони окремо, на даний час дочка ОСОБА_4 постійно проживає з позивачем за первісним позовом - матір`ю ОСОБА_3 , а син ОСОБА_5 постійно проживає з позивачем за зустрічним позовом - батьком ОСОБА_1 (а.с.35, 36, 127 т.1).

Відповідно до долученого при апеляційному розгляді справи висновку від 14.08.2019 року №02-44/149 виконавчого комітету Голопристанської міської ради як органу опіки та піклування орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 . Орган опіки та піклування підтримують рішення суду щодо визначення місця проживання сина сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 .

При складенні вказаного висновку органом опіки та піклування прийнято до уваги дані про батьків дітей, їх позитивні характеристики, роботу батька ОСОБА_1 на посаді менеджера ФОП " ОСОБА_7 ", те, що він займається вихованням неповнолітнього сина ОСОБА_5 , матеріально забезпечує дитину та піклується про нього, перебування ОСОБА_3 на обліку в Голопристанському міськрайонному центрі зайнятості, закінчення нею курсів підвищення кваліфікації за напрямом оперативного управління бухгалтерами на основі використання системи 1-С Підприємство 8.3., те, що вона виховує малолітню дочку ОСОБА_4 , матеріально забезпечує дитину, займається її лікуванням та оздоровленням.

Також органом опіки та піклування враховано результати обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_1 з сином за адресою АДРЕСА_4 (у своїх батьків), а також житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3 разом з дочкою за адресою АДРЕСА_3 . В обох випадках створено належні умови для проживання, виховання та навчання дитини.

При апеляційному розгляді справи представник органу опіки та піклування підтримала вказаний вище висновок від 14.08.2019 року №02-44/149 й зазначила, що особисто спілкувалася з сином сторін, який вказував, що живе з батьком і бажає й надалі з ним жити.

Із досліджених судом матеріалів справи вбачається про існування між сторонами особистого конфлікту та неприязних відносин, вбачається неодноразове звернення ОСОБА_3 до різних органів, зокрема, органів поліції, з приводу протиправних дій ОСОБА_1 , проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дітей, зокрема:

--- з висновків органу опіки та піклування виконавчого комітету Голопристанської міської ради від 21.06.2018 року, від 22.02.2018 року, від 27.04.2018 року (а.с.35, 36, 127 т.1);

--- з результатів психологічного обстеження та матеріалів, що характеризують дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 22.05.2018 року, від 24.01.2018 року, від 21.12.2017 року, від 07.11.2017 року та від 27.09.2018 року (а.с.50-53, 95-99, 101 т.1);

--- з ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області від 08.08.2018 року, якою за наслідками розгляду заяви позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову, постановлено: заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково, заборонити ОСОБА_3 чинити дії щодо перешкоджання ОСОБА_1 у спілкуванні із донькою ОСОБА_4 , в іншій частині заяви відмовити (а.с.79-80 т.1);

--- з постанови Голопристанського районного суду Херсонської області від 31.05.2018 року, якою закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення;

--- з пояснень та заяв ОСОБА_3 (а.с.191-201 т.1);

--- з долучених при апеляційному розгляді справи відповідей на адресу ОСОБА_3 від органів прокуратури, виконкому Голопристанської міської ради, з яких жодних протиправних дій з боку ОСОБА_1 не встановлено.

При апеляційному розгляді до справи було долучено 4 судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій у справах про адміністративне правопорушення (від 21.08.2017р, від 09.10.2017р, від 31.05.2018р та від 28.08.2019р), за якими провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2, ст.173 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та за закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Характеристиками від 05.06.2018 року та від 22.06.2018 року; довідками від 12.06.2018 року, від 05.01.2018 року та від 27.11.2017 року; заявою від 27.06.2018 року; трудовим договором від 25.09.2018 року; довідками від 31.05.2018 року та від 01.06.2018 року; обстеженням від 19.02.2018 року; листом від 10.07.2018 року встановлено, що обоє батьків позитивно характеризуються, є фізично здоровими, не перебувають на обліках з приводу психічних захворювань чи залежностей, є законослухняними громадянами, забезпеченні житлом, і в змозі забезпечити належні побутові умови для проживання дітей, їх безпечного і здорового зростання, фізичного розвитку (а.с.41-48, 54-58, 106-110, 186, 190 т.1).

Відповідно до долученого при апеляційному розгляді справи трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, від 15.07.2019 року - ОСОБА_1 (працівник) працевлаштований у фізичної особи, яка використовує найману працю, а саме у ОСОБА_7 ; трудовий договір є безстроковим; працівник зобов`язаний виконувати роботу менеджера; встановлена зарплата працівника в розмірі 5800,00грн на місяць (а.с.113-114 т.2).

Відповідно до долученої при апеляційному розгляді справи довідки від 09.08.2019 року Голопристанського міськрайонного центру зайнятості дохід ОСОБА_3 за період з лютого по липень 2019 року становить 22396,45грн.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_3 зазначила, що наразі вона пройшла курси підвищення кваліфікації, підшукує роботу, при цьому не поспішає, оскільки отримує допомогу в центрі зайнятості і намагається влаштуватися на посаду, яка її влаштовує і яка повністю задовольнить її потреби і в роботі, і в заробітку.

Згідно долученого при апеляційному розгляді справи Свідоцтву про підвищення кваліфікації НОМЕР_1 Херсонського національного технічного університету ОСОБА_3 з 22 квітня по 02 липня 2019 року підвищувала кваліфікацію за напрямом оперативного управління бухгалтерами на основі використання системи 1-С Підприємство 8.3.

Також, наданими в суді першої інстанції поясненнями сторін по справі та свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 вбачається, що кожний з батьків приділяє увагу вихованню дітей і відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків.

Задовольняючи частково позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом та визначаючи місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_3 та неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з урахування прав та законних інтересів дітей, відсутності виняткових обставин у розумінні положень ст.161 СК України відносно кожного з батьків, які б свідчили про неможливість проживання з ними дітей, ставлення кожного з батьків до виховання та виконання своїх батьківських обов`язків, врахування думки старшої дитини ОСОБА_5 , якому виповнилось 14 років і він виявив бажання залишитись із батьком.

Однак, повністю погодитися з таким висновком суду апеляційний суд не може, оскільки до нього він дійшов при порушенні норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.1, 4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків, якщо батьки проживають окремо.

Відповідно до ч.3 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч.1 ст.161 СК України вбачається, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини (ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч.1 ст.9 вказаної Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст.ст.18, 27 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Із вищезазначених норм вбачається, що при визначенні місця проживання дітей передусім треба враховувати якнайкращі інтереси дитини.

Передусім щодо рішення суду першої інстанції в частині визначення місця проживання неповнолітнього сина сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 апеляційним судом не встановлено та ОСОБА_3 не надано доказів того, що проживання їх сина разом з батьком загрожує його розвитку та вихованню, є вимушеним та таким, що стало наслідком якихось протиправних дій чи фізичного та психологічного/психічного тиску на сина з боку батька ОСОБА_1 . Як вже зазначалось, при апеляційному розгляді справи представник органу опіки та піклування зазначила, що особисто спілкувалася з сином сторін, який вказував, що живе з батьком і бажає й надалі з ним жити. Апеляційний суд враховує положення ч.3 ст.160 СК України, за якою місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. На момент ухвалення оскаржуваного рішення (13.03.2019 року) сину сторін ОСОБА_5 вже виповнилося 14 років, а тому він сам визначає своє місце проживання. За наявності фізичного та психологічного/психічного тиску на нього з метою примушування до проживання в місці, яке ним не обрано, будь-яка заінтересована особа (зокрема, мати чи орган опіки та піклування) не позбавлені права звернутися з відповідною заявою до правоохоронних органів з метою припинення правопорушення.

З підстав наведеного оскаржуване рішення в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання сина сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 , не може вважатися законним та обґрунтованим, є таким, що ухвалено при неправильному застосуванні норм матеріального права, а тому у зазначеній частині воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову в частині визначення місця проживання вказаної дитини з батьком. Відповідно, апеляційна скарга адвоката Лебєдєвої Тетяни Олександрівни, діючої від імені ОСОБА_3, підлягає частковому задоволенню, оскільки в решті (в частині відмови в задоволенні вимоги за первісним позовом ОСОБА_3 про визначення місця проживання сина ОСОБА_5 з матір`ю) це рішення суду, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підлягає залишенню без змін.

Що ж стосується рішення суду в частині визначення місця проживання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то апеляційний суд враховує те, що сторони характеризуються позитивно, отримують відповідний дохід, зокрема матір`ю дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 створено належні умови для проживання, виховання та навчання вказаної дитини, яка проживає разом з нею. Із досліджених судом матеріалів справи вбачається існування між сторонами особистого конфлікту. Також апеляційний суд враховує й те, що дочка сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вже протягом тривалого часу проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , яка створила для своєї дочки належні умови для проживання, виховання та навчання дитини, враховує, що різка зміна місця проживання 9-річної дівчинки, по суті припинення її щоденного контакту зі своєю матір`ю може негативно вплинути на її психіку та можливості для розвитку. Також враховує й висновок органу опіки та піклування, який на підставі ретельного дослідження всіх обставин справи та безпосереднього обстеження умов проживання дітей, дійшов до висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої дочки сторін разом з матір`ю.

Отже, як вважає апеляційний суд, визначення місця проживання дочки з матір`ю відповідає якнайкращим інтересам вказаної дитини, що спростовує доводи ОСОБА_1 про те, що зміна місця проживання дочки, а саме встановлення її місця проживання з ним буде відповідати її якнайкращим інтересам.

Таким чином, в частині визначення місця проживання дочки сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції у вказаній частині (в частині задоволення первісного позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю та в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання вказаної дочки з батьком)- залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами та висновків суду не спростовують. Зокрема, слід залишити поза увагою посилання на неврахування судом першої інстанції відсутності доказів на підтвердження наявності самостійного доходу ОСОБА_3 , оскільки остання отримує дохід від центру зайнятості, що підтверджено відповідною довідкою. Крім того, вона пройшла курси підвищення кваліфікації, що само по собі в перспективі є підставою для працевлаштування на відповідну посаду, яка, як зазначила при апеляційному розгляді справи ОСОБА_3 , повністю задовольнить її потреби і в роботі, і в заробітку. Також не можуть бути прийняті до уваги й посилання на активне створення ОСОБА_3 негативного образу батька у свідомості дочки у формі психологічного тиску, численних викликів поліції під час зустрічей дитини та батька, чинення супротиву спілкування дитини із батьком, оскільки належних доказів з приводу умисного вчинення ОСОБА_3 вказаних дій для дискредитації батька не надано. З цього приводу апеляційним судом враховується те, що між сторонами існують неприязні відносини, наявний особистий конфлікт. Також, підлягають відхиленню посилання на відсутність належного результату від його звернення про забезпечення позову, оскільки належних доказів створення перешкод матір`ю ОСОБА_3 спілкуванню батька з дочкою не надано. Крім того, підлягає відхиленню й посилання скаржника на невідповідність оскаржуваного рішення інтересам обох дітей через порушення принципу збереження сімейних зв`язків дітей, принципу нерозділення дітей, принципу забезпечення подальшої справедливої рівноваги обох батьків у вихованні спільних дітей, оскільки обставини, встановлені вказаним рішенням, не протирічать зазначеним принципам. У цій справі встановлено, що діти сторін проживають (син з батьком, а дочка з матір`ю) в одному місті (м.Гола Пристань Херсонської області), син є 14-річним підлітком, який самостійно обирає своє місце проживання, він може у будь-який час змінити своє місце проживання, у будь-який час відвідувати свою рідну сестру. Тобто, за встановленими обставинами справи проживання дочки з матір`ю зовсім і не свідчить про порушення вказаного принципу нерозділення дітей, збереження сімейних зв`язків дітей та принципу забезпечення подальшої справедливої рівноваги обох батьків у вихованні спільних дітей.

Крім того, в решті доводи апеляційної скарги адвоката Лебєдєвої Тетяни Олександрівни, діючої від імені ОСОБА_3, також не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами та висновків суду не спростовують. Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника, які зводяться до неналежної поведінки та поводження ОСОБА_1 по відношенню до сина та необхідності визначення місця проживання сина з матір`ю, оскільки на момент ухвалення оскаржуваного рішення (13.03.2019 року) сину сторін ОСОБА_5 вже виповнилося 14 років, а тому відповідно до ч.3 ст.160 СК України він сам визначає своє місце проживання.

В результаті скасування рішення суду в частині визначення місця проживання сина сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 інші доводи апеляційної скарги адвоката Лебєдєвої Тетяни Олександрівни, діючої від імені ОСОБА_3, не мають правового значення. Апеляційний суд враховує відсутність належних доказів на підтвердження, як про це зазначає ОСОБА_3 , наявності у ОСОБА_1 порушень психічного стану здоров`я. З приводу обстеження голови Херсонською міською громадською Асоціацією психологів та психотерапевтів від 19.02.2018 року (а.с.186 т.1), то апеляційний суд вважає його таким, що не підтверджує наявність якихось психічних відхилень у ОСОБА_1 Більш того, апеляційний суд враховує, що рекомендації для вирішення конфліктних ситуацій (обстеження дітей, поведінки батьків щодо дітей, рекомендація батьку про проходження медичної чи психологічної експертиз для визначення особливостей своєї поведінки та можливого впливу на поведінку дітей) було надано саме за ініціативою сторін, які і звернулись кожний окремо до вказаної асоціації.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, ч.3 ст.160 СК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката Лебєдєвої Тетяни Олександрівни, діючої від імені ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 13 березня 2019 рокув частині визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 за місцем його проживання скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 за місцем його проживання.

В решті це ж рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 12 вересня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова