Справа № 461/1285/19
Провадження № 2-н/461/74/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2019 м.Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є., отримавши матеріали заяви Львівського комунального підприємства «Центральне» (79000, м.Львів, вул. Удатного, 7) про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 (79000, м. Львів, вул. Ляйнберга, 2/2, РНОКПП НОМЕР_1) заборгованості за житлово-комунальні послуги та постачання і водовідведення холодної води, -

ВСТАНОВИВ:

Львівське комунальне підприємство «Центральне» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги та постачання і водовідведення холодної води.

П.8 ч.1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачено, що питання наявності спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити якщо із поданих документів вбачається пропуск позовної давності, оскільки така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та постачання і водовідведення холодної води станом на 20.02.2019 р. із розрахунку заборгованості вбачається, що період, за який заявник просить суд видати судовий наказ по заборгованості за постачання і водовідведення холодної води, становить період з 01.2016 року по 02.2019 року. В даному випадку заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за період, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги. Крім цього, не підтверджено доказам зазначена в розрахунку заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка утворилась до січня 2016 р. в сумі 1644,89 грн., та заборгованість за постачання і водовідведення холодної води, яка утворилась до січня 2016 в сумі 1850,39 грн. Тобто, у суду відсутні відомості про безспірність заявлених вимог.

Крім цього, п.1 ч.3 ст. 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Представником ЛКП «Центральне» до заяви про видачу судового наказу додана копія платіжного доручення №1607 від 20.02.2019 р.

Автоматизованою системою документообігу суду кожна квитанція приєднується до конкретної судової справи, а також перевіряється інформація про підтвердження сплати судового збору від Казначейства. Судом встановлено, що платіжне доручення №№1607 від 20.02.2019 п. подано ЛКП «Центральне» за подання заяви про видачу судового наказу у судовій справі № пр. 2н/66/19.

Відтак, копія платіжного доручення №1607 від 20.02.2019 р., надана представником ЛКП «Центральне» не може вважатись сплатою судового збору по даній справі, оскільки судовий збір за цією квитанцією був оплачений за подання заяви про видачу судового наказу у справі № пр. 2н/66/19.

ЦПК України передбачено зарахування сплаченої за подання заяви про видачу судового наказу суми судового збору до суми судового збору встановленої за подання позовної заяви, і не передбачає зарахування при повторному зверненні із заявою про видачу судового наказу.

Згідно з ч.2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, суд розяснює заявнику наслідки відмови у видачі судового наказу. А саме, згідно з ч.2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно з ч.2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тому, відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України, внесена сума судового збору стягувачу Львівському комунальному підприємству «Центральне» не повертається.

Керуючись ст.163- 166, 258-261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Львівському комунальному підприємству «Центральне» (79011, м.Львів, вул. Кубійовича, 33, ) у видачі судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 (79000, м. Львів, вул. Ляйнберга, 2/2, РНОКПП НОМЕР_1) заборгованості за житлово-комунальні послуги та постачання і водовідведення холодної води.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м.Львова протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвала суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є. Радченко