Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 157/989/16-ц

провадження № 61-28849св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Камінь-Каширська районна рада Волинської області, Камінь-Каширська районна державна адміністрація Волинської області,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Карпук А. К., Бовчалюк 3. А., Здрилюк О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Камінь-Каширської районної ради Волинської області (далі - Камінь-Каширська районна рада), Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області (далі - Камінь-Каширська РДА), третя особа - ОСОБА_2 , у якому просив визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Камінь-Каширської районної ради від 11 лютого 1988 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дід ОСОБА_4 , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, за яким усе своє майно заповів йому (позивачу).

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів він звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування та дізнався, що на підставі рішення виконкому Камінь- Каширської районної ради від 11 лютого 1988 року № 30 вказаний будинок є власністю ОСОБА_5

Згодом частину вказаного будинку відповідно до заповіту, який залишила ОСОБА_6 , успадкувала ОСОБА_2 .

Зазначав, що рішення виконкому Камінь-Каширської районної ради від 11 лютого 1988 року № 30 суперечить записам, що є у погосподарських книгах, страховим свідоцтвам про страхування цього житлового будинку, копіям державних актів на право власності на земельну ділянку суміжних користувачів та показанням свідків, які підтверджують, що ОСОБА_6 не була власником будинку, а лише проживала в ньому.

Посилаючись на те, що рішення суперечить закону, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 28 березня 2017 року у складі судді Гладіч Н. І. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконкому Камінь- Каширської районної ради Волинської області від 11 лютого 1988 року № ЗО в частині встановлення права власності за ОСОБА_6 на житловий будинок, що розташований на АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оспорюване рішення виконкому Камінь-Каширської районної ради про встановлення права власності на спірний будинок не відповідає вимогам закону. Крім того, суд, посилаючись на положення статті 393 ЦК України, зазначив, що згідно з правовстановлюючими документами, співвласниками спірного будинку були ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у рівних частках.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року, рішення Любешівського районного суду Волинської області від 28 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Апеляційний суд виходив із недоведеності ОСОБА_1 того, що йому належить право власності на спірний житловий будинок та недоведеності порушення його права відповідачем. Також суд зазначив, що між позивачем ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_2 розглядається інший спір щодо права власності на цей будинок.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Камінь-Каширської районної ради, Камінь-Каширської районної державної адміністрації, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання рішення виконкому Камінь-Каширської районної ради незаконним та його скасування.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 157/989/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2019 року вищезазначену справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що рішенням виконкому Камінь-Каширської районної ради Волинської області від 11 лютого 1988 року № 30 «Про оформлення права власності на житлові будинки Раковоліської сільської ради» встановлено право власності на житловий будинок ОСОБА_4 (№ 388) та ОСОБА_6 (№ 388) Раковоліської сільської ради народних депутатів. Надано дозвіл Камінь-Каширському філіалу Луцького бюро технічної інвентаризації на видачу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок (назва вулиці і номер будинку не вказано), у встановленому порядку провести їх реєстрацію та видати реєстраційні посвідчення.

Станом на 15 квітня 1991 року на АДРЕСА_1 значилось два господарства, одне з яких відносилось до колгоспного двору і обліковувалось за ОСОБА_4 , та господарство робітників, головою якого була ОСОБА_6 .

У погосподарських книгах за 1996-2000 роки у записах розділу ІІІ «Жилий будинок» в особових рахунках ОСОБА_6 та ОСОБА_4 міститься відмітка: Ѕ частина будинку щодо кожного із власників.

Відповідно до архівних витягів з рішення виконкому Камінь-Каширської районної ради Волинської області від 11 лютого 1988 року № 30 «Про оформлення права власності на житлові будинки Раковоліської сільської ради» виконком районної ради народних депутатів вирішив встановити право власності на житлові будинки громадян Раковоліської сільських рад народних депутатів (списки додаються). Згідно з витягом у списку під номером 389 зазначено ОСОБА_6 , назва вулиці і номер будинку не вказано, а під номером 388 вказано ОСОБА_4 (назва вулиці і номер будинку не вказано).

Тобто, вищезазначеним рішенням виконкому не встановлено право власності на конкретний будинок, оскільки його адреса не зазначена, право власності оформлене одночасно на обох власників - і на ОСОБА_4 , і на ОСОБА_7 . За життя зазначені особи, щодо яких органом місцевого самоврядування винесено рішення, не оскаржували його.

Крім того, жоден із них не виготовив технічної документації на будинок та не отримав правовстановлюючих документів.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

На час виникнення спірних правовідносин до компетенції виконкомів місцевих Рад належали питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

На виконання постанови Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Записи в погосподарських книгах визнавалися на той час актами органів влади (публічними актами), що підтверджують право приватної власності.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 у якості відповідачів визначив Камінь-Каширську районну раду Волинської області, Камінь-Каширську районну державну адміністрація Волинської області та зазначав, що оспорюване рішення органу місцевого самоврядування в частині встановлення права власності на спірний житловий будинок за ОСОБА_6 прийнято з порушенням вимог законодавства, чинного на час його прийняття, у зв`язку з чим просив визнати його незаконним та скасувати.

Встановивши, що ОСОБА_1 не надав доказів того, що йому належить право власності на спірний житловий будинок, та не довів, що його право, як власника, порушене, апеляційний суд відмовив у задоволенні позову.

Між тим, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що позивачем оспорюється рішення виконкому Камінь-Каширської районної ради Волинської області про оформлення права власності на житловий будинок, проте відповідачами до участі у справі залучено лише орган місцевого самоврядування, яким таке рішення прийнято, і не залучені в якості співвідповідачів особи (правонаступники осіб), яких це рішення безпосередньо стосується. Між тим, вимоги про визнання недійсним і скасування такого рішення прямо впливають на їх права та інтереси як осіб (правонаступників осіб), щодо яких видано це рішення.

Відповідно до статей 33, 119 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) на позивача покладено обов`язок визначити належний склад відповідачів у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів.

Тлумачення статті 33 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи апеляційним судом) свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Оскільки суд першої інстанції на порушення статей 33, 130 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судами) не вирішив питання щодо складу осіб, а апеляційний суд позбавлений можливості на стадії перегляду справи в апеляційному порядку замінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача, саме з цих підстав позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду про відмову у задоволенні позову, однак з мотивів, наведених вище.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частинами першою, третьою статті 412 ЦПК України установлено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги, зміни рішення апеляційного суду у мотивувальній частині з викладенням її у редакції цієї постанови, та залишення його без змін в іншій частині.

Керуючись статтями 410, 412, 416, 417, 418 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення апеляційного суду Волинської області від 26 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко І. О. Дундар

В. І. Журавель
Є. В. Краснощоков