Дата документу 20.09.2019
Справа № 937/7805/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого: судді Ковальової Ю.В., присяжних: Яроцької О.А., Лещенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою головного лікаря Комунальної установи Мелітопольський психіатричний диспансер Запорізької обласної ради Резніченка О.Л. про госпіталізацію ОСОБА_1 , 1984 року народження, у психіатричну лікарню у примусовому порядку для здійснення лікування,

за участі:

секретаря судового засідання - Левандовської О.М.,

прокурора - Джавоян О.Р.,

представника заявника Гаркуша Є.В.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 лікар Комунальної установи Мелітопольський психіатричний диспансер Запорізької обласної ради Резніченко О.Л. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 , 1984 року народження, у психіатричну лікарню у примусовому порядку для здійснення лікування.

Заява обґрунтована тим, що громадянин ОСОБА_1 , 1984 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , був доставлений у супроводі спеціалізованої бригади швидкої медичної допомоги та його матері до комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради 19.09.19 о 11.10. Громадянину ОСОБА_1 , 1984 року народження, у 2004 р. був поставлений діагноз «шизофренія». Неодноразово проходив стаціонарне лікування у психіатрично-наркологічному відділенні чоловічому комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради з приводу загострення параноїчної шизофренії. Хвороба протікає непреривно, безремісіонно, сформований дефект змішаного типу. Пацієнт має ІІІ групу інвалідності. Остання госпіталізація до комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради проводилася з 24.09.2019 по 02.08.2019. Зі слів матері, психічний стан хворого змінився протягом останнього місяця: відмовився від прийому підтримуючої терапії, змінився у поведінці, став дратівливим, конфліктував з матір`ю. На зауваження матері реагував агресивно, зчиняв сутички, висловлював погрози фізичної розправи на адресу матері. ОСОБА_4 стверджувати, що хворіє «сифілісом», самостійно призначив собі лікування, робив собі ін`єкції невідомих препаратів. Почав розмовляти з неіснуючими співрозмовниками. Ночами не спить, стверджує, що мати намагається «отруїти життя», періодично починає голосно кричати, висловлює безглузді звинувачення на адресу рідних. У зв`язку з тим, що мати викликала БШМД ОСОБА_1 був доставлений до комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради. 19.09.2019 ОСОБА_1 , був оглянутий комісією лікарів - психіатрів, яка дійшла висновку, що хворий страждає на хронічний психічний розлад у вигляді «Шизофренії, параноїдноі форми, непреривного типу перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром». У зв`язку з психічними розладами пацієнт виявляє потенційну небезпеку для себе та оточуючих, тому госпіталізація та подальше лікування його в умовах психітрично-наркологічного відділення чоловічого в примусовому порядку є доцільною.

Представник КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР в судовому засіданні просила задовольнити заяву про госпіталізацію ОСОБА_1 в примусовому порядку, пояснила, що у 2004 р. хворому був поставлений діагноз «шизофренія». На теперішній час психічний стан здоров`я ОСОБА_1 погіршився, змінився у поведінці, став дратівливим, конфліктував з матір`ю, почав розмовляти з неіснуючими співрозмовниками. Вважає, що ОСОБА_1 становить загрозу для себе та оточуючих, тому хворий потребує примусового лікування.

Законний представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, ОСОБА_1 доводиться їй сином, останнім часом став дратівливим, конфліктував з нею, почав розмовляти з неіснуючими співрозмовниками, ставити собі діагнози та призначати самостійно лікування, становить загрозу для себе та оточуючих, поводить себе неадекватно.

ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував проти направлення його на лікування, зазначив, що розмовляє з неіснуючими співрозмовниками. При цьому дивно себе поводив, допускав незрозумілі висловлюваненя.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення заяви, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

19 вересня 2019 року ОСОБА_1 був доставлений у супроводі спеціалізованої бригади швидкої медичної допомоги та його матері до комунальної установи «Мелітопольський психіатричний диспансер» Запорізької обласної ради, де йому лікарем/фельдшером був визначений попередній діагноз «Шизофренія» /а.с.3/.

Згідно висновку ЛКК від 19.09.2019 /а.с.2/ ОСОБА_1 страждає на хронічний психічний розлад у вигляді «Шизофренії, параноїдноі форми, безперервного типу перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром». У зв`язку з наявністю у хворого тяжкого психічного розладу та відсутністю критичної оцінки свого стану, лікування хворого можливо лише в стаціонарних умовах. Пацієнт виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, внаслідок чого хворий ОСОБА_1 потребує примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар для подальшого нагляду та здійснення адекватного лікування.

Згідно з п.9 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 341 ЦПК України заява про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається судом у такі строки з дня її надходження до суду: про госпіталізацію особи до психіатричного закладу - протягом 24 годин; про психіатричний огляд - протягом трьох днів; про надання амбулаторної психіатричної допомоги, її продовження та продовження госпіталізації - протягом десяти днів.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.342 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника закладу з надання психіатричної допомоги є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров`я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України.

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно з ст. 16 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

У зв`язку з викладеним, аналізуючи обставини справи та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи висновок лікарсько-психіатричного огляду комісії лікарів-психіатрів КУ «Мелітопольський психіатричний диспансер» ЗОР, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 342 ЦПК України, залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст.ст. 13,14,16 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 293, 341, 342 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву головного лікаря Комунальної установи Мелітопольський психіатричний диспансер Запорізької обласної ради Резніченка О.Л. про госпіталізацію ОСОБА_1 , 1984 року народження, у психіатричну лікарню у примусовому порядку для здійснення лікування задовольнити.

Госпіталізувати у психіатричну лікарню у примусовому порядку ОСОБА_1 , 1984 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , для здійснення адекватного лікування та подальшого нагляду.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 20.09.2019.

СУДДЯ: Ю.В. КОВАЛЬОВА

ПРИСЯЖНІ: О.А. ЯРОЦЬКА

К.О. ЛЕЩЕНКО