Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2019 р. Справа № 608/1639/19

Номер провадження2/608/680/2019

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Запорожець Л. М.

з участю секретаря Росляк Т. Б.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

В позовній заяві позивач вказав, що йому та ОСОБА_2 в рівних долях (по Ѕ частині житлової квартири) належить квартира АДРЕСА_1 . В даній квартирі, окрім нього, зареєстровані дочка ОСОБА_2 та внучка ОСОБА_3 , однак за місцем реєстрації не проживають, так як усі разом проживають у США. Їхня реєстрація обмежує права позивача щодо розпорядження свою власністю, оскільки позбавлений можливості оформити субсидію. Зняття з реєстрації не буде порушувати прав неповнолітньої дитини, оскільки фактично вона проживає за іншою адресою. ОСОБА_1 просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій справу просить слухати у його відсутності, позов підтримує, просить задоволити.

Від відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 до неї та неповнолітньої дитини про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням визнає, проти їх задоволення не заперечує.

Суд, враховуючи подані заяви, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задоволитиз наступних мотивів.

Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 та відповідачці ОСОБА_2 в рівних частках (по Ѕ частині житлової квартири), на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 травня 2007 року, належить квартира АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 798 від 15 серпня 2019 року, виданої КП «Чортків дім» вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Актами про встановлення факту не проживання від 10 травня 2018 року, 05 лютого 2019 року та 06 серпня 2019 року встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по місцю реєстрації не проживають 9 років, комунальними послугами не користуються, особистих речей та іншого майна в будинку не утримують. В даний момент проживають в США..

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Питання визначення місця проживання малолітніх та неповнолітніх регулюється ст. 29 Цивільного кодексу України, яка визначає місце проживання фізичної особи в залежності від її віку: відповідно до частини 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Ця норма є імперативною, тобто дитина, яка не досягла 10 років може бути зареєстрована лише з батьками, або з одним із батьків.

Таким чином, закон надає дитині право обирати самостійно місце свого проживання після досягнення 14 років, до досягнення цього віку дитина не має права вільного вибору свого місця проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без поважних причин не користуються житлом понад один рік.

Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, суд приходить до висновку про повернення позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 768, 40 гривень згідно квитанції АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 27 серпня 2019 року, що становить 384, 20 копійок.

Керуючись ст.ст. 29, 317, 319, 321, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 82, 142, 206, 258, 259, 263, 265, 268, 279 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України у Чортківському районі Тернопільської області, , що розташоване за адресою: поштовий індекс 48500, м. Чортків вул. С. Бандери, 20, повернути із спеціального фонду Державного бюджету України позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви в розмірі 768,40 гривень, який було сплачено згідно квитанції АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 27 серпня 2019 року, що становить 384, 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1639/19.

Рішення набрало законної сили " " _______________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію рішення видано " " _______________ року.

Секретар: