ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/305/19Головуючий по 1 інстанції - Кирилюк Н.А.
Категорія: 304030000 Головуючий (суддя - доповідач) в апеляційній інстанції - Вініченко Б.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Новікова О.М., Храпка В.Д,

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп», ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, скасування запису про державну реєстрацію права оренди,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

В мотивування своїх позовних вимог вказувала, що нею після смерті свого батька ОСОБА_3 було успадковано земельну ділянку площею 2,4738 га, кадастровий номер :02:002:0332, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 08.06.2018 рок та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.06.2018 року.

Разом з тим, в процесі оформлення спадкових прав, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.09.2016 року стало відомо, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0332 було зареєстровано 03.03.2016 року за ОСОБА_2 на підставі договору міни (обміну) земельних ділянок №319 від 03.03.2016 року, виданого приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Богдановою Г.Ю.

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання вказаного договору міни (обміну) земельних ділянок недійсним та скасування державної реєстрації права власності, та рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.09.2017 року по справі №703/3832/16-ц було визнано договір міни (обміну) земельних ділянок, серія та номер 319, виданий 3 березня 2016 року, приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Богдановою Г.Ю. - недійсним, та скасовано запис про державну реєстрацію права власності №13617379 від 3 березня 2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:00260332, площею 2,4738 га, яка розташована в адміністративних межах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області.

ОСОБА_2 , ставши власником земельної ділянки на підставі вказаного договору міни, встигла передати її в користування ТОВ «Олімп» на підставі договору оренди від 16.03.2016 року, право оренди на підставі якого було зареєстровано 18.03.2016 року, номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 13821818.

Позивач вказує, що оскільки належна їй земельна ділянка продовжує перебувати у користуванні ТОВ «Олімп», що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.09.2018 року.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 просила суд визнати договір оренди земельної ділянки від 16.03.2016 року, укладений між ОСОБА_2 (орендодавцем) та ТОВ «Олімп» (орендарем) щодо передання в користування на праві оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:00260332, площею 2,4738 га, яка розташована в адміністративних межах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області недійсним. Скасувати запис про державну реєстрацію права оренди № 13821818 від 18.03.2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, внесений на підставі договору оренди земельної ділянки від 16.03.2016 року, укладеного між ОСОБА_2 (орендодавцем) та ТОВ «Олімп» (орендарем) щодо передання в користування на праві оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:00260332, площею 2,4738 га, яка розташована в адміністративних межах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним договір від 16.03.2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Олімп» про оренду земельної ділянки з кадастровим номером :02:00260332, площею 2,4738 га, яка розташована в адміністративних межах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді сплаченого судового збору у сумі 352, 40 грн.

Стягнуто з ТОВ «Олімп» на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді сплаченого судового збору у сумі 352, 40 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що договір міни, на підставі якого ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку, було визнано недійсним. недійсний право чин не створює будь-яких юридичних наслідків. На даний час право оренди належної позивачу земельної ділянки зареєстроване за ТОВ «Олімп», яке користується нею і на даний час. Разом з тим, ОСОБА_1 , як власник земельної ділянки, не обирала ТОВ «Олімп» як користувача належною їй земельною ділянкою та не погоджувала умов, на яких передавалась земельна ділянка в користування, в тому числі щодо розміру орендної плати та строку його дії, а тому цей договір належить визнати недійсним.

Щодо вимог про скасування запису про державну реєстрацію договору оренди землі, то суд першої інстанції вказав, що оскільки визнання судом недійсним договору оренди фактично є скасуванням документу, на підставі якого проведено державну реєстрацію права, у розумінні ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду про визнання договору недійсним є достатньою підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації прав.

В апеляційній скарзі ТОВ «Олімп», посилаючись на необґрунтованість рішення суду, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просило його скасувати з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оспорюваний договір оренди, укладений між відповідачами у повній відповідності до ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, оскільки на момент укладення та реєстрації оспорюваного договору оренди власник ОСОБА_2 та ТОВ «Олімп» з дотриманням усіх вимог закону щодо дійсності правочину уклали цей договір оренди, визначили та погодили усі істотні умови договору, підписали та зареєстрували у встановленому законом порядку цей договір. Позивач не була стороною оспорюваного договору оренди на момент його укладання та реєстрації, а тому вона не має правових підстав оспорювати договір оренди та просити визнати його недійсним, оскільки вимагати визнання недійсним правочину має право тільки його сторона.

Крім того, вказує, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відзиву на подану апеляційну скаргу до суду не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в порядку спадкування після батька ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4738 га, розташованої в адмінмежах Пастирської сільської Смілянського району Черкаської області, кадастровий номер :02:002:0332, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 08 червня 2018 року державним нотаріусом Кам`янської державної нотаріальної контори Жовтковою В.К. та зареєстрованим в реєстрі за № 218, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 18 березня 2016 року ТОВ «Олімп» зареєструвало право оренди наведеної земельної ділянки. Підставою виникнення права оренди зазначено договір оренди землі від 16 березня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Олімп». Підставою виникнення права власності на цю земельну ділянку зазначено договір міни (обміну) земельних ділянок № 319 , виданий 3 березня 2016 року приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Богдановою Г.Ю.

Відповідно до договору оренди землі від 16.03.2016 року ОСОБА_2 (орендодавець) надає, а ТОВ «Олімп» (орендар) прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на адмінтериторії Пастирської сільської ради Смілянського району черкаської області, загальною площею 2,4738 га, кадастровий номер :02:002:0332, строком на 10 років.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 вересня 2017 року визнано договір міни (обміну) земельних ділянок, серія та номер 319, виданий 3 березня 2016 року, приватним нотаріусом Камянського районного нотаріального округу Богдановою Г.Ю. недійсним. Скасовано запис про державну реєстрацію права власності №13617379 від 3 березня 2016 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0302, площею 2,4738 га, яка розташована в адміністративних межах Пастирської сільської ради Смілянського району Черкаської області.

Як видно із матеріалів справи ОСОБА_1 зверталася із листом від 14.06.2018 року до відповідачів про розірвання спірного договору оренди та провести відповідну реєстрацію припинення права оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У відповідь на вказаний лист, нею було отримано відповідь від ТОВ «Олімп» в якій було повідомлено позивачу, що зазначені нею обставини не являються законними підставами для одностороннього розірвання договору та суперечать положенням чинного законодавства України, а тому повернення їй земельної ділянки до закінчення строку дії договору оренди землі від 16.03.2016 року, тобто до 18.03.2026 року не є можливим. Натомість товариством запропоновано позивачу звернутися до відповідача з метою укладення додаткової угоди до Договору оренди землі від 16.03.2016 року.

Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до статті 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом статті 215 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Таким чином, правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

Вказані норми матеріального права спростовують доводи викладені в апеляційній скарзі ТОВ «Олімп» в частині того, що позивач позбавлена права звертатися із позовом про визнання недійсним правочину, оскільки не являється його стороною.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, з врахуванням характеру спірних правовідносин, дійшов правильного висновку про те, що позивач, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі, стороною якого вона не являється, довела те, що укладенням цього договору були порушенні її права та законні інтереси, як власника спірної земельної ділянки.

В апеляційній скарзі ТОВ «Олімп», посилаючись на ст. 148? ЗК України та ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», вказує на те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізацію юридичної особи не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що у даних правовідносинах не відбувся перехід права власності в розумінні ст. 148? ЗК України та ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», оскільки особа звернулася за захистом своїх прав, як власник, майно якого перебуває у користуванні особи з якою нею договір не укладався, а правомірність набуття права власності однієї із сторін такого правочину спростовано у судовому порядку.

Визнання угоди недійсною є одним зі способів захисту прав на землю, передбаченим частиною третьою статті 152 ЗК України.

Таким чином, оскільки правова підстава щодо розпорядження ОСОБА_2 цією земельною ділянкою відсутня, а вказаним договором порушуються права позивача, як власника, в тому числі щодо передачі її в користування на підставі договору оренди іншому орендарю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених частиною першою статті 203, частиною першою статті 215 ЦК України, для визнання недійсним договору оренди вказаної земельної ділянки.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Олімп» - залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 вересня 2019 року.

Судді: