Справа № 2-944/07
№ 4-с/183/32/19

У Х В А Л А
06 вересня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.
секретаря Пащенко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Новокодацький відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 , про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови,-
27 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив суд:
- поновити строк на звернення до суду зі скаргою на дій державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Сидоріної Д.М., в частині накладення арешту на грошові кошти боржника постановою від 30.05.2019 року в рамках виконавчого провадження № 31086854;
В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2007 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але на менше 30% прожиткового мінімуму на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 19 вересня 2006 року.
Між тим, вказану постанову в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку в АТ «Райффайзен Банк Аваль» заявник вважає неправомірною та такою, що порушує його права, з огляду на нижченаведене.
Так, заявник зазначає, що в АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його ім`я відкрито картку/рахунок 262074326/ НОМЕР_1 , на яку здійснюється виплата лише заробітної плати. Він працює в ТОВ «М`ясна фабрика «Фаворит плюс» на посаді вантажника, його заробітна плата перераховується на вказаний картковий рахунок і є єдиним джерелом його доходу, а іншого доходу він немає, в зв`язку з чим перебування зазначеного рахунку під арештом позбавляє його єдиного джерела для існування.
Крім того, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2018 року ОСОБА_1 виплачує аліменти на користь ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання двох дітей, та у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дружини.
Щодо пропуску строку на подання скарги ОСОБА_1 зазначає, що копію оскаржуваної постанови він отримав лише 13.06.2019 року безпосередньо у Відділі під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, наприкінці робочого дня. 17 червня 2019 року був святковим неробочим днем, крім того, 24 червня 2019 року заявник захворів і був змушений звернутися до стоматологічного кабінету з приводу отримання медичної допомоги, у зв`язку з гострим пульпітним зубним болем, а тому вважає, що процесуальний строк на оскарження постанови ним пропущено з поважних причин.
Зазначені обставини стали підставою для звернення боржника зі скаргою до суду.
В судове засідання заявник не з`явився, надавши заяву про розгляд скарги за його відсутності, заявлені у скарзі вимоги підтримав.
Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася.
Разом з відзивом на скаргу, представником заінтересованої особи Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області подано до суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №31086854 (а.с.25-153).
У відповідності до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка в судове засідання усіх учасників справи, повідомлених належним чином, не є перешкодою для розгляду скарги.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Розглянувши скаргу та подані до неї матеріали, а також матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступного висновку.
Так, відповідно до статті Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль, де сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, що відповідає приписам ст. 447 ЦПК України.
Згідно п. а ч.1, ч.4 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
У відповідності до ч.5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Так, заявник у скарзі зазначає, про те, що його картка заблокована він дізнався 10 червня 2019 року, копію оскаржуваної постанови він отримав лише 13.06.2019 року безпосередньо у Відділі. При цьому, зі скаргою ОСОБА_1 звернувся до суду 27 червня 2019 року, тобто після спливу строку, встановленого ст.449 ЦПК України, ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження».
Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Та підтверджені належними доказами.
Суд при вирішенні питання про поновлення строку дляподання скарги, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин, характеру цих причин зробити висновок про їх поважність.
Виходячи з аналізу зазначених норм закону, а також викладені у скарзі обставини щодо пропуску строку на подання скарги, переконує суд в тому, що такий строк пропущений заявником з поважних причин.
Вирішуючи питання по суті заявленої скарги, суд виходить наступного.
Судом встановлено, що на виконанні у Новокодацькому ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №31086854 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4301, виданого 26.04.2007 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі ј частини доходів (а.с.47).
У відповідності до п. 7 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
В силу положень ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається, в першу чергу, на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі, на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Пунктом 8 розділу VIII "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.
Частиною 3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.
В судовому засіданні встановлено, що заявник працює у Товаристві з обмеженою відповідальності «М`ясна фабрика «Фаворит Плюс» з 17 серпня 2012 року на посаді вантажника АГВ Управління логістики, з посадовим окладом 3725 грн. на місяць. Згідно генерального зарплатного договору від 23.12.2015 року йому відкрита зарплатна карта для зарахування заробітної плати та премії. На вказаний рахунок перераховується заробітна плата заявника, після того як проводяться відповідні податкові відрахування та відрахування аліментів, що стверджується довідкою з місця роботи та довідкою про доходи ОСОБА_1 (а.с.18,158).
Згідно з абз. 2 ч.2, п.1 ч. 2ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Частинами 1,2 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.
Частиною 2 статі 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровця, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.
Також, згідно ч.1 ст.2, ч.2 ст.10 Конвенції про захист прав заробітної плати від 01.07.1949 року №95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, Конвенція застосовується до осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
З огляду на вищенаведене, зважаючи на вимоги Закону України «Про виконавче провадження», враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини про те, що рахунок в АТ «Райффайзен Банк Аваль» відкритий для ОСОБА_1 є зарплатним рахунком, а інших доходів боржник не має, суд приходить до висновку, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260,447-453 ЦПК України, суд, -
Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Новокодацький відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанови, - задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її оголошення.

Суддя Сорока О.В.