Справа № 336/1966/19
Провадження № 2/336/1997/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» серпня 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді Жупанової І.Б.

за участю

секретаря судового засідання Палубінської К.М.

представника позивача, адвоката Плецької Юлії Вікторівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 336/1966/19 пр. 2/336/1997/2019 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - П`ята Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку літ. А, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , із прибудовами (літ. а, літ. а1, літ а2), прибудовою з ганком (літ. а4), господарсько-побутовими будівлями та спорудами у складі: вбиральня (літ. Е), замощення І, паркан №1, водопровід №3, ворота №4, водопровід №5, паркан №7, хвіртка №8, зливна яма №9 в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_4

В позові зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_4 , після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку літ. А, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 із прибудовами (літ. а, літ. а1, літ а2), прибудовою з ганком (літ. а4), господарсько-побутовими будівлями та спорудами у складі: вбиральня (літ. Е), замощення І, паркан №1, водопровід №3, ворота №4, водопровід №5, паркан №7, хвіртка №8, зливна яма №9.

Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є: позивачка, її рідна сестра ОСОБА_2 , батько ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вказує позивачка від спадщини вона не відмовляєтьсяя і бажаєю її прийняти. Зробити це не може внаслідок наявної відмови її сестрі ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину (Постанова державного нотаріуса П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори від 16.07.2014 року), що є перешкодою у реалізації її права на отримання спадщини.

Посилаючись на ст. ст. 328, 384, 1216, 1218 Цивільного кодексу України позивачка зазначає, що іншої можливості захистити свої права, окрім як у судовому поряду в неї не має та саме це і спонукало її звернутися до суду з вищезазначеним позовом.

В процесі підготовки справи до розгляду судом за клопотанням позивача було витребувано з П`ятої державної нотаріальної контори м. Запоріжжя: Копію спадкової справи № 510 за 2013 рік, заведеної після смерті ОСОБА_4 , що сталась 16 серпня 2008 року; Копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_7 , що сталась ІНФОРМАЦІЯ_4; Копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_8 , що сталась ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судовому засіданні представник позивача, адвокат Плецька Ю.В. наполягала на заявленому позові, пояснила обставини справи.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності в яких вказали, що не заперечують проти задоволення позову.

Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та наявних доказів.

Як передбачено ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_4 , після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку літ. А, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 із прибудовами (літ. а, літ. а1, літ а2), прибудовою з ганком (літ. а4), господарсько-побутовими будівлями та спорудами у складі: вбиральня (літ. Е), замощення І, паркан №1, водопровід №3, ворота №4, водопровід №5, паркан №7, хвіртка №8, зливна яма №9.

Спадкова справа після померлої заведена у 2013 році П`ятою запорізькою державною нотаріальною конторою за №510 на підставі заяви ОСОБА_2 .

Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є: позивачка, її рідна сестра ОСОБА_2 , батько ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадкоємці фактично прийняли спадщину, так як проживали разом із спадкодавцем та продовжують проживати у спадковому нерухомому майні: житловому будинку літ. А, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт родинних відносин позивачки ОСОБА_6 із померлою ОСОБА_4 підтверджується: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 10.12.1994 року, свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 22.12.1987 року, та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 12.07.1996 року з гр.. ОСОБА_3

12.07.1996 року спадкодавець ОСОБА_4 уклала шлюб з Відповідачем-2 - ОСОБА_3 та змінила прізвище на « ОСОБА_4 » (свідоцтво серії НОМЕР_3 від 12.07.1996 року).

Батьками померлої ОСОБА_4 були ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зареєстрували в Каменський с/р Щучинський р-н Гродненської БССР області шлюб 11.03.1948 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження від 11.03.1948 року, що було надано у відповідях на адвокатські запити від 22.10.2018 року №22.10.1/18 та №22.10.2/18 від 22.10.2018 року.

На підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 10.05.1960 року № 227 виконком міської Ради депутатів трудящих надав ОСОБА_8 було надано земельну ділянку площею 555 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 згодом було присвоєно адресу: АДРЕСА_1 .

1/2 частина даного житлового будинку була подарована ОСОБА_8. ОСОБА_5. та 13.07.1985 року успадкована ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про спадщину, виданим 13.07.1985 року державним нотаріусом Тахта-Базарської державної нотаріальної контори Марийської області.

ОСОБА_4 . зареєструвала право власності на вказану частину житлового будинку в ТОВ ЗМБТІ, про що свідчить копія технічного паспорту на спірний будинок та відповідно довідка ТОВ ЗМБТІ наявна в матеріалах справи.

Також судом встановлено, що спірний житловий будинок відповідно до ст. 22 КпШС України належав ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності в рівних частках, оскільки будівництво даного будинку здійснювалось під час перебування ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 . Після його смерті спадкоємицею першої черги є ОСОБА_7 , як дружина спадкодавця, яка прийняла спадщину у порядку, визначеному п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року), фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, так як постійно проживала і з 21.02.1973 року була зареєстрована в спадковому будинку.

11.09.1998року ОСОБА_7 склала заповіт, яким належну їй частину житлового будинку заповіла ОСОБА_4 що підтверджується копією заповіту посвідченого Державним нотаріусом Чирвою Л.А. в реєстрі за №4-1606. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_7 .

За життя ОСОБА_4 не зверталась до нотаріальної контори з приводу оформлення 1/2 частини спадкового майна в порядку спадкування за заповітом, але відповідно до ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) прийняла спадок фактично, оскільки постійно проживала та була зареєстрована в спадковому будинку, від своїх спадкових прав заповітом не відмовлялась. Про вказане свідчать надані на ухвалу суду з 5 ДНК м. Запоріжжя, матеріали спадкових справ.

Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист сво цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свої особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав і інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом, мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї, в згідно з ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 24.06.1983 року (із змінами внесеними Постановами від 25.12.92, 25.05.1998, що діяла на час відкриття спадщини), п. 4 визначено, що якщо в шестимісячний строк позивач фактично вступив в управління спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Таким чином, враховуючи, що позивач ОСОБА_6 проживала та проживає однією сім`єю з Відповідачами та померлою ОСОБА_4 у житловому будинку літ. А, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , вона є такою, що фактично прийняла спадщину, вступила у володіння та управління майном, що належало її померлій матері.

Частиною першою статті 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою.

Право власності гарантоване ст. 41 Конституції України і не може бути визнане дійсним чи не дійсним, оскільки як суб`єктивне право є можливістю здійснювати або не здійснювати будь-які ДІЇ, що прямо незаборонені законом, у даному випадку - володіти, користуватися і розпоряджатися своїм житлом.

На підставі вищевикладеного, позивачка ОСОБА_6 має право на спадкування після померлої матері ОСОБА_4 в рівних долях (по 1/3) із відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , спадкового майна житлового будинку літ. А, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Як встановлено з матеріалів справи позивачка ОСОБА_6 від спадщини не відмовлялась. Перешкоджає прийняттю спадщини, наявність відмови ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину (Постанова державного нотаріуса П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори від 16.07.2014 року).

Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, обраний спосіб захисту узгоджується з передбаченим ст. 16 ЦК України та спрямований на захист спадкових прав Позивачки.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 13, 19, 89, 206, 223, 247, 258-259, 263-265, 274 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 16, 328, 384, 1216, 1218, 1258, 1262 Цивільного кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - П`ята Запорізька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , право власності на 1/3 частину житлового будинку літ. А, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , із прибудовами (літ. а, літ. а1, літ а2), прибудовою з ганком (літ. а4), господарсько- побутовими будівлями та спорудами у складі: вбиральня (літ. Е), замощення І, паркан №1, водопровід №3, ворота №4, водопровід №5, паркан №7, хвіртка №8, зливна яма №9.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Жупанова І.Б.