РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Кучиної Н.Г.

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

представника позивача Оспанова Р.О.

представника відповідача Національного університету водного господарства та природокористування - Пусі Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне за правилами спрощеного провадення цивільну справу № 569/11708/19 за позовом ОСОБА_1 до Національного університету водного господарства та природокористування, третя особа, яка не завляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство освіти та науки України про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії щодо приватизації житла, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Національного університету водного господарства та природокористування, третя особа, яка не завляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство освіти та науки України про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії щодо приватизації житла. Просить суд:

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

Зобов`язати Національний університет водного господарства та природокористування () вчинити дії щодо набуття права власності, шляхом приватизації, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

Стягнути з відповідача Національного університету водного господарства та природокористування () на користь Позивача - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1536,80 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість грн. 80 коп.).

Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що він з 1987 року та по даний час постійно проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_1 .

Вказану квартиру йому з сім`єю було надано для проживання як працівнику Українського ордена дружби народів інституту інженерів водного господарства (нинішня назва - Національний університет водного господарства та природокористування).

22 січня 2019 року, з метою реалізації права на приватизацію він із заявою звернувся до Національного університету водного господарства та природокористування з метою приватизації квартири за адресою АДРЕСА_1 .

У відповідь на вказане звернення Національний університет водного господарства та природокористування листом №001-222 від 06.02.2019 року повідомив, що не може надати дозвіл на приватизацію, оскільки це прямо суперечить чинному законодавству. Зокрема, у вказаному листі було зазначено, що власником студентського гуртожитку №8 є держава Україна в особі Міністерства освіти та науки України, а за університетом гуртожиток закріплений на праві господарського відання.

Зважаючи на те, що будинок по АДРЕСА_2 є державним житловим фондом, що закріплений на праві господарського відання за відповідачем, то саме він має повноваження на вчинення дій щодо передачі квартир у вказаному будинку у власність громадян в порядку приватизації.

Отже, вважає, що відповідач безпідставно відмовив йому у вчиненні дій щодо приватизації квартири АДРЕСА_3 , а тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 19 червня 2019 року прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач, у визначені судом строки, надав суду відзив, в якому заперечив проти позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову, з таких підстав. Всі гуртожитки університету мають статус студентських, і відповідно до п. 8 Положення про студентський гуртожиток НУВГП обєднані в студентське містечко НУВГП, яке відповідно до п. 1.31. Статуту університету є одним з основних структурних підрозділів. В комунальну власність, за погодженням з Міністерством освіти і науки України, в 2007 році було передано лише частину вказаної будівлі по АДРЕСА_2 , яка була повністю реконструйована під житловий будинок.

Відсутність в даному гуртожитку студентів, не є підставою не вважати його студентським.

Національний університет водного господарства та природокористування є державним закладом вищої освіти, який у своїй діяльності підпорядкований Міністерству освіти і науки України. Відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України «Про вищу освіту» тап. 31.1.3. Статуту університету, все майно, що є на балансі університету, в тому числі і гуртожитки, належить до державної власності і закріплене за університетом на праві господарського відання і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти.

Отже, кімнати в гуртожиток навчальних закладів не є об`єктами приватизації відповідно до вимог чинного законодавства, а тому не можуть підлягати приватизації.

Третя особа, яка не завляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство освіти та науки України надало пояснення, в яких посилається на те, що НУВГП є державним освітнім закладом, що підпорядкований Міністерству освіти і науки України. Об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням. Просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позові та просив позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, з підстав викладених у відзиві і просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог як необґрунтованих.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справ, на яких ґрунтуються позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши стислий виклад позиції сторін, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1987 року та по даний час постійно проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_1 .

З листа Національного університету водного господарства та природокористування №001-222 від 06.02.2019 року вбачається, що власником студентського гуртожитку № 8 університету є держава Україна в особі Міністерства освіти і науки України, а за університетом гуртожиток закріплений на праві господарського відання та не може надати дозвіл на приватизацію квартири АДРЕСА_3 , оскільки це прямо суперечить чинному законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 Закону України «Про освіту» до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належить, зокрема і нерухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, службове житло тощо.

Відповідно до ст.ст. 23, 63 ЗУ «Про вищу освіту» за вищим навчальним закладом з метою забезпечення діяльності, передбаченої його статутом, і відповідно до закону та його організаційно-правової форми власником (власниками) закріплюються на правах оперативного управління або передаються у власність будівлі, споруди, майнові комплекси, обладнання, а також інше необхідне майно.

Судом встановлено, що власником студентського гуртожитку № 8 є держава Україна в особі Міністерства освіти та науки України, а за університетом гуртожиток закріплений на праві господарського відання.

Фінансування навчального закладу здійснюється за рахунок державного бюджету. Основні засоби і майно, що рахується на балансі Університету, є державною власністю та перебуває в оперативному управлінні.

Національний університет водного господарства та природокористування, на балансі якого знаходиться спірне майно, є Національним закладом України.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про Положення про національний заклад (установу) України» від 16.06.1995 № 451 заборонено органам виконавчої влади передавати закріплене за національними закладами (установами) України майно, що перебуває у державній власності, будь-яким органам, підприємствам, установам, організаціям.

Згідно підпункту 89 пункту 4 Положення про Міністерство освіти і науки України, МОН здійснює управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління.

Статтею 80 Закону України «Про освіту» визначено, що основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають вилученню, крім випадків встановлених законом.

Об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням.

Відповідно до положень статті 70 Закону України «Про вищу освіту» майно державних або комунальних закладів вищої освіти не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з частиною 4 статті 80 Закону України «Про освіту» об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомим майном відповідно до законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Від повідно до ст. 2 ЗУ " Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків", громадяни на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку ( у випадках передбачених цим Законом) або шляхом отримання соціального житла ( відповідно до цього Закону та Закону України " Про житловий фонд соціального призначення", або шляхом самостійного ( на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого ( своєї сім`ї) житлового питання.

Однак за частиною 3 ст. 1 Закону України " Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків" сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є об`єктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають на господарському віданні чи оперативному управлінні військових частин, закладів та організацій Нацональної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Збройних сил України та інших утворених відповідно до законів україни військових формувань, Міністерства внутрішніх справ України. Національної поліції, державної кримінально- виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, системи цивільного захисту та державних навчальних закладів.

Судом встановлено, що позивач проживає в квартирі АДРЕСА_4 , який належить державі та балансоотримувачем є Національний університет водного господарства та природокористування.

Належних та допустимих доказів про передачу вказаного гуртожитку у комунальну власність суду не надано та в судовому засіданні не здобуто.

Таким чином, дія Закону України "Про забезпечення реалізації прав мешканців гуртожитків" не поширюється на гуртожитки, які є об`єктами права державної та комунальної власності , що перебувають у господарському віданні чи оперативному управлінні державних навчальних закладів, а відтак позивач не відноситься до громадян на яких поширюється дія цього закону т а які можуть реалізувати конституційне право на житло шляхом приватизації житла у гуртожитку.

З огляду на зазначене, правові підстави для задоволення позову позивача відсутні, оскільки відносно майна відповідача - Університету, управління яким здійснюється МОН України, законом встановлена заборона на його відчуження, в тому числі в порядку приватизації, і як наслідок, відсутні правові підстави для зобов`язання до вчинення дій, пов`язаних з приватизацією позивач спірної квартири.

Виходячи з цих обставин, суд приходить висновку, що, відмовляючи позивачу в приватизації житла в гуртожитку та зазначаючи про відсутність у нього права на приватизацію, відповідач діяв згідно з зазначеними вимогами законодавства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії щодо приватизації житла є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,268,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Національного університету водного господарства та природокористування, третя особа, яка не завляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство освіти та науки України про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити дії щодо приватизації житла відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1

Відповідач - Національний університет водного господарства та природокористування, 33028, м.Рівне, вул. Соборна,11,

Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору - Міністерство осівти та науки України, 01135, м.Київ, пр. Перемоги, 10,

Суддя Н.Г. Кучина