Справа № 442/5566/17 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/811/993/18 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Страхова компанія «Уніка» про відшкодування шкоди, завданої злочином,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_4, як з винної у вчиненні кримінального правопорушення особи, майнову шкоду - матеріальні витрати, які він поніс на придбання медичних препаратів для лікування від отриманого ушкодження здоров'я, в розмірі 39819 грн. 35 коп. та 30000 грн. моральної шкоди, а також компенсувати понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 6270 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.03.2017 року відповідача звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із примиренням з ним (позивачем), як з потерпілим, та закрито на цій підставі кримінальне провадження, однак, відповідач не виконав своєї обіцянки і не відшкодував йому завданої шкоди, а страхова компанія, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність відповідача, відмовила у виплаті страхового відшкодування, пославшись на його (позивача) примирення з винною в дорожньо-транспортній пригоді (далі-ДТП) особою.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_3, просить його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що дійсно, під час слухання кримінального провадження він подав заяву про те, що йому відшкодовано завдану шкоду і претензій до відповідача він не має, однак, до написання такої заяви його схилили відповідач зі своїм адвокатом, запевнивши, що майнова та моральна шкода в повній мірі буде відшкодована страховою компанією «Уніка».

Апелянт зазначає, що шкода йому відповідачем так і не була відшкодована, а страхова компанія відмовила у виплаті страхового відшкодування, пославшись на примирення з винною в ДТП особою.

Апелянт вважає, що факт відшкодування відповідачем шкоди повинен бути підтверджений письмовими доказами, зокрема, розпискою, однак, таких доказів відповідач не надав і суд належної правової оцінки цій обставині не дав.

В судове засідання апеляційного суду позивач не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому 21.12.2018 року судової повістки, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому справу розглянуто відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторони відповідача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

За загальним правилом цивільно-правової відповідальності, яке міститься у ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 1167 ЦК України, передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична особа, якій завдано шкоди ушкодженням здоров'я, має право на відшкодування додаткових витрат, зокрема, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підстави звільнення від доказування передбачені статтею 82 ЦПК України.

Так, зокрема, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною шостою статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 23.10.2016 року, близько 19 год. 35 хв., на ділянці дороги по вул.Грушевського в с.Станиля Дрогобицького району Львівської області з вини відповідача ОСОБА_4, який керував транспортним засобом марки «CHEVROLET-AVEO», р.н.з. НОМЕР_1, сталась ДТП, в результаті якої потерпілий ОСОБА_3 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.03.2017 року ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_3 та закрито на цій підставі кримінальне провадження.

З названої вище ухвали суду встановлено, що примирення між винною особою - ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_3 відбулось, в тому числі й у зв'язку з відшкодуванням завданої потерпілому шкоди, на підтвердження чого потерпілий подав відповідну заяву.

Факт написання в кримінальному провадженні заяви про відшкодування відповідачем шкоди визнається позивачем у самій позовній заяві, а тому відповідно до наведеної вище норми ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Враховуючи викладене й те, що подані позивачем ОСОБА_3 докази на підтвердження понесених ним витрат на лікування стосуються періоду до постановлення 01.03.2017 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області ухвали про закриття названого вище кримінального провадження і позивач визнає, що він писав заяву про відшкодування відповідачем шкоди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність заявлених позивачем вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 07 березня 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.