Постанова

Іменем України

09 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 129/940/16-ц

провадження № 61-28292св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_3,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля»

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 квітня 2017 року у складі судді Бондар О. В. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 03 липня 2017 року у складі колегії суддів: Копаничук С. Г., Медвецького С. К. , Сала Т. Б.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У березні 2016 року ОСОБА_3 заявила позов до Товариство з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» (далі - ТОВ «ПК «Зоря Поділля») про визнання договору оренди землі від 16 вересня 2010 року розірваним, зобов`язання повернути земельну ділянку площею 1,7434 га, розташовану на території Чечелівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, яка є власністю позивача як орендодавця.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_3 як власник земельної ділянки площею 1,7434 га, розташованої на території Чечелівської сільської ради Гайсинського району, 16 вересня 2010 року уклала з ТОВ «ПК «Зоря Поділля» договір оренди землі, передавши строком на 5 роківорендарю ТОВ «ПК «Зоря Поділля» належну їй земельну ділянку у строкове платне користування згідно з актом прийому-передачі об`єкта оренди від 16 вересня 2010 року. Позивач вважала, що початком дії строку даного договору оренди землі є 01 січня 2011 року, тобто час початку фактичного використання землі орендарем, а кінцевою датою дії договору є 31 грудня 2015 р. ТОВ «ПК «Зоря Поділля» зареєструвало даний договір оренди землі лише 09 жовтня 2014 року. Упродовж 2011-2016 років ТОВ «ПК «Зоря Поділля» використовувало орендовану земельну ділянку за призначенням, отримувало прибутки від вирощування сільськогосподарської продукції, сплачувало ОСОБА_3 орендну плату. У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до ТОВ «ПК «Зоря Поділля» з вимогою повернути належну їй земельну ділянку, оскільки строк дії договору закінчився, а вона не бажає продовжувати дію договору оренди землі, про що надіслала письмове повідомлення. Проте ТОВ «ПК «Зоря Поділля» відмовляється повернути належну їй земельну ділянку, чим порушує її право власності.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Гайсинського районного суду від 03 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що строк дії спірного договору не закінчився, договір є чинним, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. 09 жовтня 2014 року зазначений договір оренди зареєстровано Реєстраційною службою Гайсинського РУЮ Вінницької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно. Відповідно до статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Пунктом 43 договору оренди земельної ділянки від 16 вересня 2010 року передбачено, що цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації. Отже, сторони при укладенні договору погодилися, що строк дії спірного договору оренди землі починається після державної реєстрації підписаного сторонами договору.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 03 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Гайсинського районного суду від 03 квітня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив момент початку дії договору оренди земельної ділянки, яким є момент його державної реєстрації, та правильно вирішив справу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_3 подала касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 03 липня 2017 року й постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою ВССУ від 28 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 .

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

21 травня 2018 року справу № 129/940/16-ц і матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, щосудами попередніх інстанцій неправильно встановлено початок дії договору оренди землі, оскільки він має обраховуватися не з моменту державної реєстрації даного договору, а з 01 січня 2011 року, тобто часу початку фактичного використання ТОВ «ПК «Зоря Поділля» земельної ділянки за призначенням і виплати ОСОБА_3 орендної плати. Зауважує на існуванні різних правових позиціях Верховного Суду України у даній категорії справ і законні очікування припинення договірних відносин з відповідачем.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Фактичні обставини, встановлені судами

Позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 вересня 2010 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 108544 належить земельна ділянка площею 1,7434 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Чечелівської сільської ради Гайсинського району, кадастровий № :01:003:0100.

16 вересня 2010 року ОСОБА_3 уклала договір оренди землі із відповідачем щодо належної їй земельної ділянки площею 1,7434 га строком на 5 років.

Пунктом 43 договору оренди земельної ділянки від 16 вересня 2010 року передбачено, що цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації.

09 жовтня 2014 року зазначений договір оренди зареєстровано Реєстраційною службою Гайсинського РУЮ Вінницької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 Закон України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди обраховується з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Встановивши, що згідно з пунктом 43 договору оренди землі від 16 вересня 2010 року договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, яка відбулася 09 жовтня 2014 року, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що він діє до 09 жовтня 2019 року, залишивши без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання договору оренди землі від 16 вересня 2010 року розірваним і зобов`язання повернути земельну ділянку площею.

Доводи касаційної скарги про те, що строк дії спірного договору оренди землі починається з моменту початку його виконання, а не з дати його державної реєстрації, оскільки вона вказує на чинність договору та не може змінювати день його укладення, є безпідставними, оскільки суперечать умовам спірного договору, що виключають законність очікувань позивача щодо початку дії даного договору раніше, ніж в обумовлений сторонами у договорі термін.

Посилання в касаційній скарзі на правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 19 лютого 2014 року у справі № 6-162цс13, є безпідставними, оскільки у наведеній справі встановлені інші фактичні обставини.

Таким чином, доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень.

Зазначені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в апеляційному суді із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами першої і апеляційної інстанцій повно встановлено обставини справи на підставі належної оцінки наявних у справі доказів, визначено норми права, які підлягали застосуванню.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 03 липня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. М. Ігнатенко В. С. Жданова
В. О. Кузнєцов