КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 369/7340/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/11335/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Шкоріної О.І.

розглянувши у письмову провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 червня 2019 року, постановлену під головуванням судді Пінкевич Н.С., про відмову у видачі судового наказу,

в с т а н о в и в :

у червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ФОП ОСОБА_2 заборгованості за договором підряду № 161 від 14.05.2019 у сумі 2 000 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.06.2019 у видачі судового наказу відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду. Посилається на порушення судом норм процесуального права. А саме, суд не врахував положення ст. 165 ЦПК України, не звернув уваги на те, що боржник не виконав умов договору та привласнив її кошти. Крім того, вважає, що ухвала суду ґрунтується на припущеннях та не містить мотивів відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені у пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ч.1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З даних норм вбачається, що судовий наказ може бути видано за таких умов: між сторонами укладено договір у письмовій формі; за таким договором наявна заборгованість; наявність такої заборгованості та її сума має випливати з умов договору; сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; між сторонами відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

У заяві про видачу судового наказу ОСОБА_1 зазначає, що 14.05.2019 уклала з ФОП ОСОБА_2 договір підряду, за яким замовила виконання робіт по заміні декоративного оздоблення вхідних дверей та сплатила аванс у сумі 2 000 грн. Підрядник доставив на об`єкт виготовлені елементи декору, проте змонтувати їх не зміг, оскільки їх розміри не відповідали розмірам дверей. 25.05.2019 виконавець повторно завіз на об`єкт виготовлені елементи декору, проте вони також не відповідали розмірам дверей. Оскільки виконавець у строк не виконав роботи просила видати наказ, згідно з яким стягнути з останнього 2 000 грн, які були сплачені як авансовий платіж.

Відтак між сторонами склалися правовідносини не про стягнення заборгованості за договором, оскільки у договорі підряду не міститься умов щодо обставин та строків повернення авансового платежу, а про розірвання договору підряду у зв`язку з тим, що як вважає замовник, виконавець не спроможний виконати замовлення. Вимога про стягнення 2 000 грн авансового платежу пов`язана саме з відмовою заявниці від договору підряду та не базується на умовах договору щодо умов і строків її сплати.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність правових підстав для видачі судового наказу та роз`яснив заявниці, що згідно ч. 2 ст. 161 ЦПК України вона вправі звернутися до суду з даними вимогами з позовною заявою в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції керувався вимогами ст. 165 ЦПК України, про що безпосередньо вказано в ухвалі, а тому доводи апеляційної скарги про те, що судом не застосовано статтю 165 ЦПК України суперечать тексту ухвали.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 червня 2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 17.09.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. Ф. Мазурик

О. І. Шкоріна