Справа № 161/8606/19
Провадження № 2/161/2434/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Самолюк І.М.

з участю позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є одним із співвласників квартири АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що 28 грудня 2018 року її квартира була затоплена. Згідно з актом обстеження комісії ТзОВ « ОСОБА_7 .Ж ОСОБА_8 » від 28.12.2018 р., причиною затоплення був порив металопластикового трубопроводу самовільно прокладеного власником кв. АДРЕСА_2 та закладеного плиткою. Внаслідок залиття квартира потребує поточного ремонту. Згідно з висновком експертного дослідження № 190/5 від 24.04.2019 р., складеним судовим експертом ТОВ «Волинь-Експерт» Серединським О.А., вартість проведення відновлювального ремонту квартири для ліквідації наслідків залиття становить 1606 грн. У зв`язку із виниклою ситуацією у неї погіршилося здоров`я, на що вона витратила 2146,57 грн.

Крім того, як зазначає позивач, їй спричинена моральна шкода, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушенням звичного способу життя, необхідності додаткових зусиль для його нормалізації. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 5000 грн.

Відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду не бажає попри неодноразові усні звернення позивача.

На підставі наведеного позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду завдану внаслідок залиття квартири в сумі 3752,57 грн.; моральну шкоду в розмірі 5000 грн..

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач та її представник позовні вимоги визнали частково в сумі вартості відновлювального ремонту 1606 грн. У задоволенні позовних вимог в іншій частині просили відмовити за безпідставністю.

Третя особа ОСОБА_2 вважав, що позов підлягає до задоволення.

Третя особа ОСОБА_6 подав суд заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив суд позов задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Як вбачається зі змісту п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від вини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є одним із співвласників квартири АДРЕСА_1 та проживає за цією адресою, що підтверджується будинковою книгою (а.с.3-6).

З акту обстеження квартири за адресою: АДРЕСА_3 від 28.12.018 року, вбачається, що причина підтоплення: порив металопластикового трубопроводу самовільно прокладеного власником кварти №9 та закладеного плиткою (а.с.20).

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 190/5 по замовленню ОСОБА_1 від 24.04.2019 року ринкова вартість відновлюваного ремонту квартири АДРЕСА_1 на ліквідацію наслідків затоплення становить 1606 грн. (а.с. 13-19).

Отже, з наведеного слідує наявність причинно-наслідкового зв`язку між вказаними подіями і вказує на затоплення квартири позивача саме з вини відповідача.

Згідно ст. 322 ЦК України тягар утримання покладається на власника, тобто відповідач зобов`язана була утримувати своє майно в такому стані, щоб не завдавати збитків майну інших осіб, в даному випадку квартирі позивача.

Як вбачається із змісту ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, враховуючи реальну вартість виконання робіт, необхідних для відновлення пошкоджених частин квартири, а також ту обставину, що шкода, заподіяна позивачу, з вини відповідача та враховуючи докази по справі, суд вважає позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1606 грн. підставними.

Разом з тим, що на думку суду, не підлягає до задоволення вимога про стягнення з відповідача в користь позивача витрат на лікування, оскільки позивачем не надано доказів причинного зв`язку між лікуванням та фактом залиття квартири.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з п. 3 ч. 2 статті 23 ЦК України, яка визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди, моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Як випливає із пояснень сторін, матеріалів справи та встановлено судом, що з вини відповідача було пошкоджено майно, яке належить позивачу, що безперечно призвело до порушення її звичного життєвого стану, і призвело до незручностей, хвилювань, душевних страждань, а отже є підстави для захисту її порушених прав у вигляді завдання моральної шкоди.

Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнала позивач внаслідок неправомірних дій відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування завданої моральної шкоди на користь ОСОБА_1 1000 грн.. В решті заявлених позовних вимог слід відмовити за необгрунтованістю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 228,78 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.4, 10,11,12,76, 77, 81, 133,137, 141,265,268,354 ЦПК України, на підставі ст.ст.11,16,22,23,1166,1167ЦК України , 151, 156, 179 Житлового кодексу Украни, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 1606 грн. (одна тисяча шістсот шість грн..) матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1 1000 грн. (одну тисячу грн.) заподіяної моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід держави 228,78 грн. (двісті двадцять вісім грн.. 78 коп.) судового збору.

В решті вимог відмовити.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_3 .

Відповідачем у справі є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою АДРЕСА_4

Третіми особами без самостійних вимог на стороні позивача є:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою АДРЕСА_3

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою АДРЕСА_3

Повний текст рішення складено та підписано 20.09.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк