Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 387/1133/15-ц

провадження № 61-5512св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 12 січня 2016 року у складі колегії суддів: Кіселика С. А., Авраменко Т. М., Суровицької Л. В., та додаткове рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 21 січня

2016 року у складі колегії суддів: Кіселика С. А., Авраменко Т. М., Суржика М. М.,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов кредитного договору

від 25 липня 2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних, на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач вказував, що взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, однак відповідач належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого станом на 30 червня 2015 року має заборгованість перед банком в сумі 20 168,88 грн.

З урахуванням викладеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 946,73 грн із яких: 6740,20 грн - заборгованість за кредитом, 24206,53 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 936,61 грн - штраф (процентна складова), за вирахуванням суми у розмірі 12214,46 грн, яка стягнута рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 07 червня 2011 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області

від 27 жовтня 2015 року в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» в зв`язку з пропуском строком позовної давності, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» пред`явлена до суду 20 травня 2011 року, тому строк позовної давності необхідно рахувати з 21 травня 2011 року, а позивач звернувся до суду з новим позовом 25 вересня 2015 року, тобто минуло понад

4 роки. Крім того, позивач не ставив питання про поновлення строку позовної давності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 12 січня 2016 року рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області

від 27 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов

ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 14 343,07 грн, з яких: 13 285,24 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн штраф ( фіксована частина) та штраф в сумі 557,83 грн (процентна складова).

У іншій частині позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд виходив із того, що кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, тому проценти за кредитом, які нараховуються щомісяця і фактично є періодичним платежем за користування кредитними коштами та штрафи підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Додатковим рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 21 січня 2016 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок відшкодування судових витрат 886,12 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2016 рокупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Рішення апеляційного суду оскаржується лише в частині заборгованості за процентами за користування кредитом та в частині стягнутих штрафів, а тому у іншій частині у касаційному порядку не переглядається (стаття 400 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував правового висновку Верховного Суду України (з аналогічних правовідносин) у справі № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, яка підлягала врахуванню в даному спорі, якою чітко аргументовано, що відповідно до правил користування карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки(стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 березня 2016 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року справу призначено до розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення апеляційного суду не відповідає.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Встановлено, що 25 липня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, форма якого складається з заяви позичальника про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. При цьому відповідно до умов зазначеного договору позичальник отримав кредит в сумі 250 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором

від 25 липня 2006 року заборгованість ОСОБА_1 перед банком станом на

30 червня 2015 року складалася із: заборгованості за кредитом в сумі

6 740,20 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі

24 206,53 грн.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області

від 07 червня 2011 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість в розмірі 12 214,46 грн, із яких: 6 740,20 грн - заборгованість за кредитом, 4416,43 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 500 грн - штраф (фіксована частина), 557,83 грн штраф (процента складова).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки у червні 2011 року кредитор використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 14 343,07 грн із яких: 13 285,24 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 500 грн штраф (фіксована частина) та штраф у сумі 557,83 грн (процентна складова).

Таким чином, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги, скасування рішення апеляційного суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судом касаційної інстанції частково задоволено касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , скасовано ухвалене в справі рішення суду апеляційної інстанції та прийнято нову постанову про відмову в позові, то понесені відповідачем судові витрати за подання касаційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 141, 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 12 січня 2016 року в частині позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення 13 285,24 грн заборгованості за процентами за користування кредитом та 500 грн штрафу (фіксована частина), штрафу в сумі 557,83 грн (процентна складова) та додаткове рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 21 січня

2016 року скасувати.

У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 13 285,24 грн, 500 грн штрафу (фіксована частина) та штрафу в розмірі 557,83 грн (процентна складова) відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 584,64 грн на відшкодування судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані або визнані нечинними рішення, постанови та ухвали суду першої або апеляційної інстанцій втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. М. Коротун

В. І. Крат

В. П. Курило