ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/8296/18

провадження № 22-ц/4809/1402/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Лазаренко-Шаповалова В. В.,

учасники справи :

заявник - ОСОБА_1 ,

представник заявника - адвокат Данилюк Надія Володимирівна,

боржник - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2019 року у складі судді Іванової Н.Ю. у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу виданого 19 грудня 2018 року Кіровським районним судом м. Кіровограда у справі за заявою ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а.с. 1-2).

19 грудня 2018 року Кіровським районним судом м. Кіровограда видано за заявою ОСОБА_1 судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 30 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 176 грн. 20 коп. Судовий наказ у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання (а.с. 11).

04 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд судового наказу у зв?язку з нововиявленими обставинами (а.с. 18-20).

В обґрунтування заяви зазначав, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 листопада 2018 року шлюб між ним та ОСОБА_1 розірвано. Встановлено, що спір між колишнім подружжям щодо місця проживання дитини - ОСОБА_3 , 2012 року народження, відсутній. За домовленістю сторін дитина за її бажанням по декілька днів проживає з батьком, декілька днів з матір`ю, декілька днів залишається (з ночівлею) у бабусі та дідуся по лінії батька. Тобто, фактично дитина постійно не проживає лише з матір`ю, а проживає там, де їй зручно і там, де вона забажає. Оскільки дитина постійно не проживає лише з матір`ю, то вона не перебуває лише на її утриманні. Він весь час підтримує свою дитину морально, духовно та матеріально. Факт розлучення жодним чином не вплинув на відносини батька з дитиною. Він, як батько, сплачує всі необхідні платежі за навчання, харчування, купує одяг та взуття, необхідні канцелярські товари, організовує дитині відпочинок. Довідка КП «ЖЕО № 3» від 30 жовтня 2018 року про те, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 і в склад її сім?ї входить донька, не підтверджує факт постійного проживання дитини з матір?ю та перебування дитини на її утриманні. Квартира належить матері ОСОБА_1 Декілька років тому, на прохання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 він надав свою згоду на реєстрацію доньки в цій квартирі для забезпечення можливості отримання ОСОБА_4 субсидії. Проте, на даний час ОСОБА_1 разом зі своїм співмешканцем проживає за іншою адресою, де інколи залишається і донька. Він як батько дитини виконує всі покладені на нього обов`язки в добровільному порядку, а тому вважає, що судовий наказ має бути переглянутий за нововиявленими обставинами, з урахуванням позиції боржника та наданими ним відповідними доказами (а.с.19 - 20).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено. Судовий наказ, виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда від 19 рудня 2018 року залишено в силі (а.с. 73-77).

Суд мотивував ухвалу тим, що наведені ОСОБА_2 в заяві обставини не є нововиявленими, а тому відсутні підстави для скасування судового наказу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначає, що довідка із ЖЕО № 3 не підтверджує і не може підтверджувати факту постійного проживання малолітньої дитини з матірю, але судом проігноровано вказану обставнину і не надано належної оцінки цьому доказу. Дитина не проживає виключно з матірю та не перебуває на її повному утриманні. Він, як батько здійснює участь у матеріальному утриманні доньки, забезпечуючи її всім необхідним. Стягувач ОСОБА_1 лише у 2019 році звернулась до Управління з питань захисту прав дітей Міської ради м. Кропивницького з заявою про визначення місця проживання дитини разом з нею. Судом при перегляді судового наказу за нововиявленими обставинами не взято до уваги той факт, що на даний час відсутні рішення компетентного органу щодо визначення місця проживання диини, а тому існує спір про місце встановлення проживання доньки (а.с. 81-83).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначає, що надала суду до заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів довідку КП ЖЕО № 3 м. Кропивницький на підтвердження факту проживання дитини разом з нею. За її заявою про визначення місця проживання дитини з нею, Управлінням з питань захисту прав дітей Міської ради м.Кропивницького надано висновок, в якому встановлено, що дитина проживає з матір?ю та має можливість безперешкодно спілкуватись з батьком, з урахуванням умов проживання, думки дитини, яка бажає проживати з матір?ю, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір?ю. Обставини, на які посилається ОСОБА_2 не є нововиявленими.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 15 серпня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, 27 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 11 вересня 2019 року (а.с. 99, 103).

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_1 та її представник адвокат Данилюк Н.В., заперечили проти доводів апеляційної скарги та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевірившизаконність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

30 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 та просила стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки.

19 грудня 2018 року Кіровський районний суду м. Кіровограда видав судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 30 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов?язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

04 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

За загальним правилом, сформульованим у ч. 3 ст. 167 ЦПК України, судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Проте, згідно з ч. 8 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 ч. 1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є, зокрема те, що вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, як на нововиявлену обставину, ОСОБА_2 посилався на факт його добровільної участі в матеріальному утриманні доньки.

Разом з тим, в порядку наказного провадження вирішуються безспірні вимоги, передбачені ст..161 ЦПК України, без перевірки обґрунтованості заявлених стягувачем вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст.168 ЦПК України).

Обставина, на яку посилається заявник, не була предметом розгляду в суді першої інстанції та не підлягає дослідженню під час вирішення питання стягнення аліментів в порядку наказного провадження, а отже не може вважатися нововиявленою.

Добровільне надання боржником матеріальної допомоги на утримання дитини може бути враховане державним виконавцем під час виконання відповідного судового наказу. Крім того, добровільна сплата боржником коштів на утримання дитини не виключає права заявниці на вирішення даного питання в судовому порядку з метою гарантування забезпечення прав дитини.

Доводи заявника про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини без урахування того, що дитина постійно не проживає з матір?ю, оскільки проживає і з ним і з його батьками - дідусем та бабусею, виникнення спору щодо місця проживання дитини, є безпідставними, оскільки вказані обставини не можуть вважатися нововиявленими обставинами в розумінні ст.423 ЦПК України , проте можуть бути підставою для звернення до суду з окремим позовом про зміну розміру аліментів, про звільнення від сплати аліментів.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення та відповідно до ч.2 ст.161 ЦПК України ОСОБА_1 мала право звернутися з вимогами про стягнення аліментів на дитину в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Оскільки заявником ОСОБА_1 було заявлено вимогу про видачу судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і дана вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, судом видано судовий наказ.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильний та обґрунтований висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судовоо наказу з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.375 ЦПКУукраїни апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишається без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.374, 375 ст.ст. 381,382-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В. В. Черненко