ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/131/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 307000000 Пироженко В.Д. Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Пироженко В.Д., по справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Перша Черкаська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно , -

в с т а н о в и в :

У липня 2018 року ОСОБА_1 пред`явив позов до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 неодноразово уточнював позовні вимоги.

У січні 2019 року остаточно уточнив позовні вимоги про визнання права та обов`язків забудовника в порядку спадкування. При цьому зазначав, що його дядько ОСОБА_4 був власником 7/25 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету Соснівської районної ради народних депутатів від 21 вересня 1988 року № 440 ОСОБА_4 було надано дозвіл на перебудову частини житлового будинку, яка була проведена, але не введена в експлуатацію.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Спадщину після його смерті отримала ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 Спадщину після її смерті отримав позивач ОСОБА_1 . Посилаючись на те, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , а після її смерті до позивача входять права та обов`язки забудовника на будівництво прибудови, позначену літ. «А'-1» ( кім. 1-2, площею 17.2 кв.м; кім. 1-1 площею 12.2 кв.м), що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , просив визнати за ним права та обов`язки забудовника на вказані приміщення.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне, прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи та невідповідністю висновків суду, викладених в рішення суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, а по справі ухвалити нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що підставами для відмови в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції обґрунтував тим, що оскільки ОСОБА_5 не набула прав та обов`язків забудовника на добудову до житлового будинку після смерті ОСОБА_4 , тому і позивач не набув відповідного права та обов`язки забудовника після смерті своєї матері ОСОБА_5 .

Також судом не було взято до уваги, що будівництво було завершено в 1990 році при житті ОСОБА_4 , однак, прибудову в експлуатацію останній не здав і відповідно не зареєстрував на неї право власності.

Судом не було взято до уваги те, що на момент завершення будівництва прибудови, позначену літ. «А'-1», не існувало жодного нормативного акту, котрий би передбачав процедуру введення завершеного будівництва приватного житлового будинку в експлуатацію.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі представника адвоката Ліннік М.С. просять рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є судове рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте таким вимогам рішення суду не відповідає.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що поскільки ОСОБА_4 не здав побудовану прибудову, позначену літ. «А'-1» в експлуатацію, то до спадкоємців не перейшли права та обов`язки забудовника.

Але такі висновки суду не відповідають обставинам справи і нормам матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29 липня 1988 року ОСОБА_4 став власником 7/25 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Рішенням виконкому Соснівської районної ради народних депутатів № 440 від 21 вересня 1988 року ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 дозволено перебудову сіней в розмірі 3.0 м х 8.5 м. для розміщення жилої кімнати, кухні і веранди.

Згідно технічного паспорта на вказане домоволодіння від 13 лютого 1990 року в жилому будинку проведена добудова розміром 3.68 м х 9.31 м.

За життя ОСОБА_4 добудову, позначену літ. «А'-1» в експлуатацію не ввів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті 7/ 25 будинку відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 вересня 2003 року успадкувала ОСОБА_5 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 квітня 2007 року визнано за ОСОБА_5 право власності на новостворене майно, зазначена на плані будинку літерою «А'-1 », згідно місця розташування за адресою АДРЕСА_2 .

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 12 лютого 2009 року рішення суду першої інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 14 вересня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина, яку у вигляді 7/25 часток на жилий будинок прийняв ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 серпня 2016 року.

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Першої Черкаської державної нотаріальної контори про внесення змін до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом та видачу йому свідоцтва про право на спадщину з заповітом на прибудову, позначену літ. «А'-1» і «а3 ».

Листом від 14 травня 2018 року Першої Черкаської державної нотаріальної контори ОСОБА_1. було відмовлено у видачі такого свідоцтва.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319).

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_4 мав права та обов`язки забудовника на прибудову, позначену літ. «А'-1», одержавши в установленому порядку дозвіл на проведення будівельних робіт на добудову.

Провів відповідне будівництво.

Доказів про те, що вказане будівництво проведено самовільно, або з порушенням наданого дозволу в матеріалах справи відсутні.

Після його смерті права та обов`язки забудовника перейшли до ОСОБА_5 , а після її смерті до ОСОБА_1

Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відсутні.

Права ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вказаним рішенням не порушені, поскільки вони не є спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Проте суд першої інстанції не звернув на це уваги і постановив рішення, яке не відповідає обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права. А тому підлягає до скасування із постановленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Перша Черкаська державна нотаріальна контора про визнання за ним прав та обов`язків забудовника задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 права та обов`язки забудовника на добудову до житлового будинку, позначену літ. «А'-1» (кімната 1-2, площею 17.2 кв.м.; кімната 1-1, площею 12.2 кв.м.), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: