П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 305/1360/15-ц

провадження № 61-4855 св 18

Верховний суд у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М. (суддя-доповідач),

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2015 року в складі судді Тулик І. І. та рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 травня 2016 року вскладі колегії суддів: Джуги С. Д., Кеміня М. П., Кожух О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором договору №2153 від 27 листопада 2007 року в розмірі 219306,88 грн., а саме: по відсотках - 115995,65 грн. та пені за рік - 103311,23 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до умов кредитного договору №2153 від 27 листопада 2007 року, ОСОБА_1 отримав у ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» кредит на суму 17 510 доларів США зі сплатою 9,5 % річних та кінцевим терміном повернення не пізніше 26 листопада 2014 року.

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено Договір відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило, а позивач набув права вимоги за цим кредитним договором.

Рішенням Рахівського районного суду від 13 травня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» стягнуто заборгованість за кредитним договором на загальну суму 92564,54 грн.

Однак, наразі за боржником ще рахується заборгованість за відсотками, яка підлягає стягненню, та пеня за неналежне виконання умов договору, а тому, з урахування рішення суду, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором №2153 від 27 листопада 2007 року в розмірі 219306,88 грн., а саме: по відсотках - 115995,65 грн., пені за рік - 103311,23 грн., яке поросили стягнути в судовому порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 5 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання з повернення кредитних коштів припинилося, оскільки рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2014 року, стягнуто достроково з ОСОБА_1 заборгованість по кредиту на загальну суму 92564,54 гривень та 925,65 гривень судових витрат, останнім боргові зобов`язання виконані в повному обсязі, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 24 березня 2015 року ВП №44856542, винесена старшим державним виконавцем Гудем`юк І.П. відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 24 травня 2016 року рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 5 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за відсотками в розмірі 95 181, 79 грн та 50 000 грн пені.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання ,передбаченої положеннями статті 625 ЦК України та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених договором. Суд зазначив, що зважаючи на те, що після ухвалення зазначеного судового рішення та до його повного виконання пройшов значний проміжок часу, то кредитор вправі був продовжувати нараховувати відсотки та пеню за договором, оскільки зобов`язання між ним та ОСОБА_1 не припинилися. Визначаючи суму заборгованості, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заборгованість за рішенням суду від 13 травня 2014 року була визначена кредитором станом на 01 серпня 2013 року, а тому саме з цієї дати на думку колегії суду, правомірним є нарахування відсотків станом на 01 липня 2015 року та пені в межах одного року. При цьому, зменшуючи розмір пені, суд керувався принципом добросовісності, справедливості та розумності, оскільки розмір пені перевищував розмір стягуваних відсотків.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу №305/1360/15-ц з Рахівського районного суду Закарпатської області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 березня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У січні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосували до спірних відносин норми матеріального права та дійшли неправильних висновків щодо припинення зобов`язань за кредитним договором і здійснили неправильно розрахунки за період який не був заявлений позивачем як підстава позову.

Доводи інших учасників справи

Заперечень на касаційну скаргу не находило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Під час розгляду справи суди установили, що 27 листопада 2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» уклав з ОСОБА_1 кредитний договір №2153, згідно з яким банк надав позичальникові кредит у розмірі 17 510 доларів США зі сплатою 9,5 % річних та кінцевим терміном повернення не пізніше 26 листопада 2014 року.

17 грудня 2012 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали договір відступлення права вимоги, у тому числі й за кредитним договором №2153 від 27 листопада 2007 року.

Рішенням Рахівського районного суду від 13 травня 2014 року в справі №305/2198/13-ц з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 92564,54 грн., яка була визначена станом на 01 серпня 2013 року.

Рішення Рахівського районного суду від 13 травня 2014 року було виконано боржником 24 березня 2015 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла таких висновків.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Рахівського районного суду від 13 травня 2014 року в справі №305/2198/13-ц з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 92564,54 грн, яка була визначена станом на 01 серпня 2013 року.

За таких встановлених судами обставин, суд першої інстанції правильно відмовив у позові про стягнення відсотків та пені нарахованих позивачем у відповідності до умов договору, оскільки строк договору є таким що сплив у зв`язку з дострокової вимогою про погашення заборгованості і права кредитора забезпечуються лише положеннями статті 625 ЦК України.

Наведених норм права суд апеляційної інстанції не врахував та погодився з правомірністю продовження нарахування відсотків та пені на підставі умов кредитного договору після реалізації позичальником свого права на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором у вигляді процентів та пені, передбачених умовами договору, скасувавши при цьому правильне по суті рішення суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги, що апеляційний суд, ухвалюючи судове рішення, неправильно нарахував заборгованість станом на 01 липня 2015 року, тоді як проценти та пеня підлягають стягнення з 01 серпня 2015 року значення не мають, з огляду на дострокове стягнення заборгованості за судовимрішенням Рахівського районного суду від 13 травня 2014 року. Після настання строку виконання договору стягненню підлягають лише суми передбачені положеннями статті 625 ЦК України.

За змістом позовної заяви таких позовних вимог позивачем не заявлено.

У відповідності до положень статті 400 ЦПК України Верховний Суд вважає за необхідне вийти за межі доводів касаційної скарги, оскільки судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального права.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З огляду на наведені вище приписи законодавства та висновки Великої Палати Верховного Суду про їх застосування у спірних правовідносинах, висновки суду апеляційної інстанції є помилковими, а тому рішення суду апеляційної інстанції слід скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ураховуючи наведене, резолютивнучастину рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 5 листопада 2015 року слід залишити без змін, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок колегії суддів Верховного суду про скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, судові витрати за подання та розгляд касаційної скарги покладаються на позивача.

З огляду на вищенаведене, керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 24 травня 2016 року скасувати, а рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2015 року залишити без змін з підстав, наведених у мотивувальній частині постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Сімоненко

Судді А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик