Постанова

Іменем України

03 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 643/2481/16-ц

провадження № 61-12230св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року у складі судді Поліщук Т. В. та постанову Харківського апеляційного суду

від 23 травня 2019 року у складі колегії суддів: Коваленко І. П.,

Овсяннікової А. І., Сащенка І. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором, що складає 59733,05 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на

26 січня 2016 року складає 1 460 735 грн 80 коп.; стягнути заборгованість за договором про кредитування поточного рахунку (овердрафт) у розмірі

2 376 грн 67 коп., а всього стягнути 1 463 112 грн 40 коп.; стягнути судовий збір у розмірі 21 946 грн 68 коп.

Позов мотивовано тим, що 11 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ML-701/805/2007, відповідно до умов якого та на підставі кредитної заявки відповідача банк надав останньому кредит у розмірі 62 808,20 швейцарських франків зі сплатою відсотків за користування кредитом у порядку та на умовах передбачених кредитним договором, строком повернення до 12 вересня 2022 року.

29 червня 2010 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги, зокрема, за зобов`язанням за кредитним договором № ML-701/805/2007 від 11 вересня 2017 року.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, внаслідок чого станом на 26 січня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 59 733,05 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 26 січня 2016 року складає 1 460 735 грн 80 коп., ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просило позов задовольнити.

Позивач також просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № 701/1847/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт), укладеного 11 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , яка станом на 26 січня 2016 року складається з тіла кредиту у розмірі

1 437 грн 43 коп., а також заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам за договором про кредитування поточного рахунку (овердрафт), розмір якої станом на 26 січня 2016 року складає 939 грн 24 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-701/805/2007, укладеним 11 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , яка виникла станом на 26 січня 2016 року та складається з тіла кредиту у розмірі 59733,05 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 26 січня 2016 року становить 1 460 735 грн 80 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 21911 грн 57 коп., а всього стягнуто 1 482 647 грн 37 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов в частині стягнення кредитної заборгованості у розмірі 59733,05 швейцарських франків, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору утворилась вказана заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», який отримав право вимоги за договором купівлі-продажу кредитного портфелю. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за договором № 701/1847/07/1 про кредитування поточного рахунку (овердрафт), суд виходив із недоведеності позивачем того, що вказаний договір був предметом договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного

29 червня 2010 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», додатку до договору купівлі-продажу кредитного портфелю із зазначенням цього договору суду не надано.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Харківського апеляційного суду від 23 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення вимог ТОВ «ОТП Банк» про стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту в розмірі 59 733,05 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 26 січня 2016 року становило 1 460 735 грн 80 коп., та закрити провадження у справі в цій частині.

Ухвалені у справі судові рішення в частині відмови в задоволенні позову ТОВ «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за договором про кредитування поточного рахунку (овердрафт) у розмірі 2 376 грн 67 коп. не оскаржуються.

Касаційна скарга мотивована тим, що між ним та позивачем відсутні будь-які цивільно-правові відносини, та кредитний договір № ML-701/805/2007 від 11 вересня 2007 року не має до позивача жодного відношення, в той час як ПАТ «ОТП Банк» не залучений до участі у справі. Таким чином, достроково вимагати повернення кредитних коштів належить тільки кредитодавцю, а не позивачу, який не є стороною кредитного договору. Судами належним чином не досліджено умови кредитного договору та не витребувано належні докази.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від

02 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження по справі, витребувано справу № 643/2481/16-ц з Московського районного суду м. Харкова.

14 серпня 2019 року справа № 643/2481/16-ц надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 11 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ML-701/805/2007, відповідно до умов якого та на підставі кредитної заявки відповідача, банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 62 808,20 швейцарських франків, зі сплатою відсотків за користування кредитом у порядку та на умовах передбачених кредитним договором, строком повернення до 12 вересня 2022 року.

29 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов`язання за кредитним договором № ML-701/805/2007 від 11 вересня 2007 року, та до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором № ML-701/805/2007 від 11 вересня 2007 року.

Як вбачається з додатку № 1 до вказаного договору купівлі-продажу кредитного портфелю ПАТ «ОТП Банк» було передано ТОВ «ОТП Факторинг Україна» оригінал кредитного договору № ML-701/805/2007 від 11 вересня 2007 року, укладений між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1

Звертаючись до суду з цим позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» посилалося на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, внаслідок чого станом на 26 січня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 59 733,05 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 26 січня 2016 року складає 1 460 735 грн 80 коп.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Обов`язок позичальника повернути позикодавцеві суму позики передбачений статтею 1049 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття

610 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 516 ЦК України).

Судами установлено, що договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року є чинним, та недійсним у встановленому законом порядку не визнаний, у зв`язку із чим суди дійшли обґрунтованого висновку, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № ML-701/805/2007 від 11 вересня 2007 року.

Також судами вмотивовано відмовлено у застосуванні строку позовної давності, оскільки останній платіж по тілу кредиту відповідачем здійснено 12 травня 2010 року; за відсотками 18 грудня 2015 року; строк дії договору сторонами погоджено до 12 вересня 2022 року, а з цим позовом до суду банк звернувся 03 березня 2016 року, тобто у межах трирічного строку позовної давності. Крім того судами враховано, що відповідач щомісяця сплачує в рахунок погашення заборгованості по 50 грн.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № ML-701/805/2007, яка складається з тіла кредиту в розмірі 59733,05 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 26 січня 2016 року становить 1 460 735 грн 80 коп.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах, які безпосередньо стосуються правильності застосування судами норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з положеннями частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині вирішення позову ТОВ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту в розмірі 59 733,05 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 26 січня 2016 року становило 1 460 735 грн 80 коп., залишити без змін, оскільки судами правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

В частині відмови в задоволенні позову ТОВ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про кредитування поточного рахунку (овердрафт) у розмірі 2 376 грн 67 коп. постановлені у справі судові рішення не оскаржуються.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 січня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 травня 2019 року в частині задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту в розмірі 59 733,05 швейцарських франків, що за офіційним курсом Національного банку України станом

на 26 січня 2016 року становило 1 460 735 грн 80 коп., залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська