Справа №464/3091/19
пр № 2-з/464/61/19
У Х В А Л А

23 вересня 2019 року Сихівський районний суд м. Львова в складі:

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Чуби Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Львівобленерго», ТзОВ «Львівенергозбут» про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

у провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває цивільна за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Львівобленерго», ТзОВ «Львівенергозбут» про захист прав споживача.

Ухвалами суду від 07.06.2019 р., 12.07.2019 р., 25.07.2019 р. та 01.08.2019 р. в задоволенні заяв ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

20.09.2019 р. до суду повторно надійшла заява позивачки про вжиття заходів забезпечення вищевказаного позову шляхом зобов`язання відповідача ПрАТ «Львівобленерго» вчинити необхідні дії щодо підключення її об`єктів: АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 до електромережі.

Заяву мотивує тим, що відповідач ПрАТ «Львівобленерго» діючи на підставі Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП від 11.06.2018 р., здійснив порушення зазначених норм, а саме: на об`єкті АДРЕСА_1 створено рахунок на її ім`я без отримання від позивача заяви-приєднання для укладення договору, а відтак договірних відносин між ними немає, договір про користування не укладався, що і визнається представником відповідача, а тому підстав нарахування сплати за спожиту електроенергію немає. Зазначає, що в даному випадку порушено її право на свободу договору, оскільки ПрАТ «Львівобленерго», ігноруючи вищенаведені норми законодавства, не виконує істотні умови щодо укладення договору, тобто не надає послуги електропостачання. Окрім цього, вказує, що порушено її право споживача на інформацію щодо набуття чинності з 11.06.2018 р. ПРРЕЕ; порушено її право на інформацію щодо умов споживання електричної енергії режимів споживання електричної енергії та оплати за спожиту електричну енергію; порушено її право на інформацію щодо умов укладення договорів на постачання та розподіл електричної енергії; порушено її право на врегулювання спірних правовідносин шляхом переговорів, передбачених п.1.2.16 ПРРЕЕ; порушено право на усунення загрози життю та здоров`ю, що виникло в результаті відключення її об`єктів від енергопостачання, а також право на ефективний захист при судовому розгляді. Також зазначає, що відповідачем ПрАТ «Львівобленерго» порушено ліцензійні умови ПРРЕЕ в частині сплати за енергопостачання із споживача, оскільки можливість такого стягнення покладено виключно на ТзОВ «Львівенергозбут».Також вказує, що оскільки її система водопостачання працює на електричній енергії та у зв`язку із відсутністю останньої, вона не має доступу до питної води за період з 20.08.2018 р. по 20.09.2019 р., тобто понад один рік. З врахуванням наведеного вважає, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову порушує її немайнові права, оскільки створює реальну загрозу життю та здоров`ю.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Виходячи із ч. 2 ст. 149 ЦПК забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Предметом пред`явленого позивачкою ОСОБА_1 позову, із врахуванням уточнених позовних вимог, серед іншого, фактично є відновлення постачання електричної енергії до її помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а також до магазину за адресою: АДРЕСА_2 .

З урахуванням наведеного, вид забезпечення даного позову, заявлений ОСОБА_1 прямо залежить від результату вирішення спору і не може розглядатись як захід забезпечення позову в розумінні ст. ст. 149, 150 ЦПК України.

Окрім цього, позивачка ОСОБА_1 не навела жодних підстав того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття заходів забезпечення позову, оскільки саме від вирішення справи по суті залежить можливість подальшого відновлення електропостачання у помешканні та магазині.

З огляду на викладене, суд вважає заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову необґрунтованою, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя Теслюк Д.Ю.