Справа № 195/148/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

28.02.2019 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Музичук В.В., за участю заявника та представника заявника в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому підготовочму судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Мирівська сільська рада Томаківського району Дніпропетровської області про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заявник обгрунтовує свої вимоги тим, що 03 січня 2015 року померла її мати ОСОБА_2 у віці 65 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05 січня 2015 року серія І-КИ №601997.

У листі-розясненні від 03 липня 2018 року Білозерська державна нотаріальна контора Херсонської області поінформувала її про те, що свідоцтво про право на спадщину на майно видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом із спадкодавцем чи подали заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала з нею з 2005 року по день смерті по вул. Гагаріна, буд. №12, с. Настасівка, Томаківського району Дніпропетровської області, що підтверджується також довідкою Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області від 17 грудня 2018 року №1431.

За життя ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,10 га, яка розташована на території Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області.

Саме у звязку з тим, що вона на момент відкриття спадщини не була зареєстрована разом із спадкодавцем нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заявник та представник заявника (в режимі відеоконференції) в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги в повному обсязі.

Заінтересована особа подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх

представника, при цьому проти заявлених вимог не заперечує.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши заявника та представника заявника, вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

З копії свідоцтва про смерть від 05 січня 2015 року серія І-КИ №601997 вбачається, що 03 січня 2015 року померла ОСОБА_2, яка доводиться матір'ю заявнику у справі.

Факт родинних стосунків підтверджується копіями наступних документів: свідоцтвом про народження видане повторно від 27 липня 2017 року серії І-КГ №239315, де у розділі батьки записано: мати - ОСОБА_2; свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-КИ №457720 від 20 травня 1989 року, де зазначено, що заявник після укладення шлюбу змінила прізвище з Нестеренко на Корявець.

У листі-розясненні від 03 липня 2018 року Білозерська державна нотаріальна контора Херсонської області поінформувала заявника про те, що свідоцтво про право на спадщину на майно видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом із спадкодавцем чи подали заяву про прийняття спадщини, що підтверджується вказаним листом-роз'ясненням.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала із заявником з 2005 року по день смерті по вул. Гагаріна, буд. №12, с. Настасівка, Томаківського району Дніпропетровської області, що підтверджується також довідкою Мирівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області від 17 грудня 2018 року №1431.

За життя ОСОБА_2 належала на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,10 га, яка розташована на території Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХС № 010414.

З повідомлення завідувача Білозерської Державної нотаріальної контори від 12.02.2019 № 163/01-16, та з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 55083051 від 12.02.2019 р. вбачається, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа в конторі не заводилась.

Згідно з п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5 у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року також передбачено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно п. 5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст.273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У відповідності до ст. ст.13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Судом встановлено, що встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини потрібне заявнику для подальшого оформлення спадкових прав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 9, 83, 229, 235, ч.2 ст.247, 258-259, 265, 293, 315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 ( с.Настасівка, вул. Гагаріна, 12 Томаківського району Дніпропетровської області), заінтересована особа: Мирівська сільська рада Томаківського району Дніпропетровської області (с.Мирове, вул. Правобережна, 49 Томаківського району Дніпропетровської області), про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2, яка померла 03 січня 2015 року, на час відкриття спадщини, за адресою: вул. Гагаріна, буд. 12 с.Настасівка Томаківського району Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення складено 07.03.2019 р.

Суддя: ОСОБА_3