У Х В А Л А

"11" жовтня 2019 р.

м. Київ

справа № 755/15522/19

провадження № 2/755/6027/19

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Коваленка А.О. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл, -

УСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва звернувся позивач з позовом до відповідача ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11 листопада 2019 року.

Разом із позовною заявою представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій представник просить суд: накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , а також заборонити будь-яким особам та у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , мотивуючи заяву тим, що незабезпечення позову може призвести до відчуження відповідачем спірної квартири право власності на яку є предметом розгляду даної справи, що у подальшому може ускладнити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Разом з тим, статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статті 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судова палата у цивільних справах ВСУ в Постанові від 25.05.2016 р., винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-605цс16), зазначила, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Верховний суд України в п. 4 згаданої вище Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9 зазначає, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову,

з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність позовним вимогам виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

Таким чином, ураховуючи реальну можливість відчуження відповідачем квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку є предметом розгляду даного спору, суд вважає правомірним забезпечити позов шляхом задоволення заявленої представником позивача заборони, зокрема, шляхом накладення арешту на вказану квартиру.

Разом з тим, суд визнає необґрунтованою вимогу представника позивача про заборону будь-яким особам та у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , оскільки суд позбавлено права заборони вчинення дій невизначеному колу осіб.

Керуючись ст. ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Коваленка А.О. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл, - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити сторонам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники розгляду мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії даної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11 жовтня 2019 року.

Суддя: В.І. Галаган