Справа № 128/951/18
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2019 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі

судді Ганкіної І.А,

при секретарі Жигаровій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частку в колгоспному дворі в порядку спадкування за законом та про визнання права на частки в колгоспному дворі, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на частку в колгоспному дворі в порядку спадкування за законом та про визнання права на частки в колгоспному дворі, посилаючись на те, що позивачі за позовом мати та сини, відповідач рідний брат ОСОБА_1 .. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивачки ОСОБА_1 з відповідачем батько ОСОБА_6 . ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком в свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_6 . 07.08.1987 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб та змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », який був розірваний 02.12.2011 р. за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області по справы № 2-1999/11, за позивачкою було залишено прізвище ОСОБА_8 . Після смерті батька відкрилась спадщина на 3/14 частки в колгоспному дворі на житловий будинок АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового будинку «А», веранди «а», ганку, прибудови «а1», ганку, сараю «Б», сараю «В», погріба «П/В», огорожі №1, воріт №2, хвіртки №3, огорожі №4, криниці № НОМЕР_1 , інвентаризаційна вартість всього будинку з господарськими будівлями складає 134 793,00грн.

Відповідно до погосподарських книг по Мізяківсько-Хутірській сільській раді спадковий будинок належав до колгоспної групи дворів. Господарський двір , головою якого був ОСОБА_6 належить до колгоспних, станом на 15.04.1991 р. членами колгоспного двору були: ОСОБА_6 голова двору, ОСОБА_9 дружина, позивачі: ОСОБА_10 - дочка, ОСОБА_2 внук, ОСОБА_3 внук, ОСОБА_4 - внук та відповідач за позовом - ОСОБА_5 син, що підтверджується виписками з погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільської ради.

02.10.1997 р. мати дружина голови колгоспного двору ОСОБА_9 померла, що підтверджує а/з №25, вчинений виконкомом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району і області. Належна спадкодавці ОСОБА_9 1/7 частка була успадкована спадкоємцями першої черги, відповідно до ст. 529 ЦК України діючого на час відкриття спадщини в ред. 1963р., спадщина була прийнята дочкою ОСОБА_1 та чоловіком ОСОБА_6 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки вони залишались проживати в домогосподарстві. Відповідач ОСОБА_5 не прийняв спадщини після смерті матері, оскільки відповідно до ст.549 ЦК Української РСР в ред. 1963р. не вступив в управління або володіння спадковим майном, не був зареєстрований, не був внесений в погосподарську книгу, не проживав в домогосподарстві.

В зв`язку з цим, частки між кожним членом колгоспного двору розділились наступним чином: ОСОБА_6 мав 3/14 частки (1/7 (частки померлої ОСОБА_9 ) : 2 (кількість спадкоємців першої черги) = 1/14 +1/7 (частка, що лежить ОСОБА_6 ) = 3/14 ; ОСОБА_10 мала 3/14 частки (1/7 (частки померлої ОСОБА_9 ) : 2 (кількість спадкоємців першої черги) = 1/14 +1/7 (частка, що лежить ОСОБА_11 ) = 3/14; частки решти співвласників залишились незмінними: ОСОБА_2 мав 1/7 частку, ОСОБА_3 мав 1/7 частку, ОСОБА_4 мав 1/7 частку. Відповідач ОСОБА_5 так само мав 1/7 частку.

Після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина на належну йому 3/14 частки в колгоспному дворі. Спадщину прийняла ОСОБА_12 , як спадкоємиця першої черги, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР в ред. 1963р. вступила у управління та володіння спадковим майном.

Відповідач ОСОБА_5 спадщини не прийняв, ні шляхом вступу в управління, ні шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, і зареєструвався в будинку лише у 2006р. Тому після смерті батька частка ОСОБА_13 склала 3/14 частки (стали належати після смерті матері) + 3/14 частки (належали спадкодавцю батьку ОСОБА_6 ) = 6/14=3/7 частки, частки решти співвласників залишились незмінними: ОСОБА_2 має 1/7 частку, ОСОБА_3 має 1/7 частку , ОСОБА_4 має 1/7 частку; відповідач ОСОБА_5 має 1/7 частку.

Оскільки, відповідач не визнає права позивачів на належне їм майно, позивачі були змушені звернутися до суду з вказаним позовом.

В судовому засідання позивач ОСОБА_14 та адвокат Гуменюк Н.В. позов підтримали за обставин та на підставах, визначених у позові. В подальшому подали заяву про закінчення розгляду справи у їх відсутність. Позов просили задовільнити.

Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити. Змін та доповнень не має. Розгляд справи просить проводити у його відсутність, що підтверджується відповідною заявою.

Позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити. Змін та доповнень не має. Розгляд справи просить проводити у його відсутність, що підтверджується відповідною заявою (а.с.105).

Позивач ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити. Змін та доповнень не має. Розгляд справи просить проводити у його відсутність, що підтверджується відповідною заявою (а.с.103).

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнав, зазначив, що вважає, що має право на будинок на рівно з позивачкою ОСОБА_1 , і будинок має бути поділено лише між ними. В подальшому припинив з`являтися до суду і розгляд справи було закінчено у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думку позивача по справі, викладену у поданій до суду письмовій заяві, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6 в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 23.11.2016 року виданого повторно (а.с.6).

Факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , як між дочкою та батьком підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , відповідно до якого в графі «батько» вказано ОСОБА_6 , копія свідоцтва серії НОМЕР_3 від 25.08.1959 року (а.с.7).

07 червня 1987 року ОСОБА_15 зареєструвала шлюб із ОСОБА_16 , за актовим записом № 17, спільне прізвище « ОСОБА_8 », в подальшому рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02.12.2011 року шлюб розірвано (справа № 2-1999/11, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_9 в с. Мізяківські Хутори Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 28.02.2017 року виданого повторно (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_9 залишилася спадкова маса, яка складається з 3/14 частки в колгоспному дворі на житловий будинок АДРЕСА_1 , який в цілому складається з житлового будинку «А», веранди «а», ганку, прибудови «а1», ганку, сараю «Б», сараю «В», погріба «П/В», огорожі №1, воріт №2, хвіртки №3, огорожі №4, криниці № НОМЕР_1 , що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.9-10).

Господарський двір, головою був ОСОБА_9 належить до колгоспних станом на 15.04.1991 року, членами колгоспного двору були: ОСОБА_9 голова двору; ОСОБА_9 дружина; ОСОБА_1 дочка; ОСОБА_2 - внук; ОСОБА_3 внук; ОСОБА_4 внук; ОСОБА_5 син, що підтверджується копіями виписок з погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.12-35).

Відповідно до довідки № 717 від 04.04.2018 року виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_9 1923 р.н., на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; згідно погосподарської книги склад сім`ї зареєстрованих слідуючий: ОСОБА_1 дочка; ОСОБА_2 - внук; ОСОБА_3 внук; ОСОБА_4 внук; ОСОБА_5 син (а.с.36).

Інших спадкоємців у спадкодавця не було. Заповіт не вчинявся.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів в суді можуть бути визнання права, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права спадкоємців шляхом визнання в судовому порядку права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право спадкоємиці неможливо.

За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно статті 123 ч. 2 Цивільного кодексу Української РСР, розмір долі члена двору встановлюється виходячи з рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно Закону України „Про власність від 15.04.1991 року (який діяв на момент смерті батька), пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22.12.1995 року: „ Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За ст. 548 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом є встановленим, що спадкове майно входило до складу колгоспних дворів.

Враховуючи, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору були: ОСОБА_9 голова двору; ОСОБА_9 дружина; ОСОБА_1 дочка; ОСОБА_2 - внук; ОСОБА_3 внук; ОСОБА_4 внук та ОСОБА_5 син, саме вони мають право на рівні частки в майні колгоспного двору, що складають 1/7 частку за кожним.

Після смерті ОСОБА_9 спадщина була прийнята в оперативне управління лише її чоловіком та донькою.

На день смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у спірному будинковолодінні була зареєстрована на проживала донька спадкодавця ОСОБА_1 ( 1-ша черга) і спадщина за батьком нею була прийнята, так як позивачка проживала з спадкоємцем на момент смерті. Заповіт не вчинявся.

В силу ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відмови від отримання спадщини за батьком позивачка не вчиняла.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України - перша черга спадкоємців за законом-у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Своїм правом на прийняття спадщини після смерті батька відповідач не скористався, доказу протилежного не подав. На час смерті батька в спірному будинковолодіння з спадкодавцем ОСОБА_5 не проживав.

Прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Таким чином, судом є встановленим, що спадщину за батьком прийняла лише ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги. Спадкова частка складає 3/14 частки, належних ОСОБА_9 (колгоспна частка та спадкова).

Крім того, ОСОБА_1 має право власності на особисту частку в майні колгоспного двору, що складає 1/7 частку, а також частку спадщини після смерті матері ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , яку успадкувала в рівних частках з батьком, як пережившим подружжям.

Таким чином, станом на час смерті спадкодавця ОСОБА_9 частки сторін складали: ОСОБА_17 - 3/14 частки (після смерті матері) + 3/14 частки ( частка спадкодавця ОСОБА_9 ) = 6/14=3/7 частки. Частки решти співвласників колгоспного двору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 складали по 1/7 частці. Відповідач ОСОБА_5 також мав 1/7 частку.

Разом з спадковою часткою батька та матері, а також часткою в майні колгоспного складає частка ОСОБА_1 складає 3/7 частки. Решта інших сторін має у спірному будинковолодінні по 1/7 частці.

За даних обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є суду доведеними, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 317, 328, 1223, 1225, 1233, 1247,1261, 1268 ЦК України, ст.ст.15, 30, 60, 61, 130, 214, 215, 223, 256 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/7 частки будинковолодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з житлового будинку «А», веранди «а», ганку, прибудови «а1», ганку, сараю «Б», сараю «В», погріба «П/В», огорожі №1, воріт №2, хвіртки №3, огорожі №4, криниці № НОМЕР_1 , в тому числі на 3/14 частки після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування та на 3/14 частку, як члену колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/7 частки в будинковолодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з житлового будинку «А», веранди «а», ганку, прибудови «а1», ганку, сараю «Б», сараю «В», погріба «П/В», огорожі №1, воріт №2, хвіртки №3, огорожі №4, криниці №5.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/7 частки в будинковолодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з житлового будинку «А», веранди «а», ганку, прибудови «а1», ганку, сараю «Б», сараю «В», погріба «П/В», огорожі №1, воріт №2, хвіртки №3, огорожі № НОМЕР_5 , криниці №5.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/7 частки в будинковолодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке в цілому складається з житлового будинку «А», веранди «а», ганку, прибудови «а1», ганку, сараю «Б», сараю «В», погріба «П/В», огорожі №1, воріт №2, хвіртки №3, огорожі №4, криниці №5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.А. Ганкіна