Справа № 488/1056/19
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2019 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В., за участі секретаря Рижньової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка цивільну справу №488/1056/19-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання непрацездатної колишньої дружини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.08.2008 року з 200 грн щомісячно на 2000 грн щомісячно. В позовній заяві позивач зазначила, що 05.11.1999 року уклала шлюб з відповідачем, який 13.06.2007 року було розірвано. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.06.2008 року було вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн щомісячно на весь час строку інвалідності.

Позивачка вказує, що з часу винесення судом рішення про стягнення на її користь з відповідача аліментів матеріальне становище позивача погіршилося, вона не працює, натомість відповідач працездатний, тому, на думку позивача, може сплачувати аліменти в більшому розмірі.

У зв`язку з викладеним позивач просила змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь з 200 грн щомісячно на 2000 грн щомісячно.

Вказаний позов надійшов до Баштанського районного суду Миколаївської області 23.08.2019 року з Корабельного районного суду міста Миколаєва з ухвалою про направлення справи за підсудністю.

Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 27.08.2019 року позовну заяву було залишено без руху.

16.09.2019 року позивач надав додаткові матеріали на виконання вимог ухвали, у зв`язку з чим ухвалою віл 17.09.2019 року було відкрите провадження у справі та призначений судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження на 11.10.2019 року на 11.00 год.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову.

Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням. В матеріалах справи наявний відзив на позов, з якого вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги та просить відмовити в їх задоволенні, оскільки доходи позивача, яка отримує пенсію по інвалідності, забезпечують їй отримання встановленого законом прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Крім того, відповідач не має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, аніж визначений рішенням суду, оскільки з його заробітної плати здійснюється відрахування в розмірі 50 %, які йдуть на сплату аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 та на погашення заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 . Також на утриманні позивача перебуває непрацююча дружина.

З огляду на те, що позивач заявив про розгляд справи за його відсутності, а належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання та подав відзив на позовну заяву, суд ухвалив про розгляд справи у відсутність сторін.

Дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про одруження сторін; копію свідоцтва про розірвання шлюбу між сторонами; копію довідки до акта огляду МСЕК від 26.11.2010 року; копію виконавчого листа, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 29.07.2008 року; звіт про здійснені відрахування та виплати; довідку про розмір пенсії позивача № 32/02.02 від 13.06.2019 року; акт про підтвердження місця проживання від 27.06.2019 року; довідку виконкому Лоцкинської сільської ради Баштанського району від 0.07.2019 року № 383; копію довідки до акта огляду МСЕК серії МСЕ-06 № 027234 від 23.11.2007 року; копію трудової книжки ОСОБА_1 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.01.2014 року; копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку від 14.01.2014 року; копію договору купівлі-продажу житлового будинку 14.01.2014 року; копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок від 14.01.2014 року) суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході судового розгляду встановлено, що 05.11.1999 року між сторонами було укладено шлюб, який 13.06.2007 року було розірвано. 23.11.2007 року, тобто протягом одного року від дня розірвання шлюбу, позивачу ОСОБА_1 було встановлено другу групу інвалідності. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.06.2008 року було вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн щомісячно на весь час строку інвалідності.

Позивач обґрунтовує свої вимоги про збільшення розміру аліментів, які слід стягувати з відповідача тим, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її утримання, не забезпечує мінімальних потреб позивача для проживання та лікування, а також змінився прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Крім того вважає, що майновий стан позивача дозволяє йому сплачувати аліменти на її утримання в більшому розмірі.

Зазначені правовідносини врегульовані статтями 75 ч.2,3,4, 76 ч.2, 80 Сімейного кодексу України, із змісту яких (в редакції, що діє на час розгляду справи в суді, оскільки правовідносини щодо стягнення аліментів триваючі) слідує, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Комплексний аналіз вказаних положень Сімейного кодексу України свідчить про те, що жінка (колишній член подружжя) має право на утримання від колишнього чоловіка за обов`язкової наявності таких умов: коли вказана жінка є непрацездатною, вона потребує матеріальної допомоги (тобто її доходи не забезпечують її прожиткового мінімуму, встановленого законом) та за умови, що колишній чоловік може надавати матеріальну допомогу.

При цьому призначений судом розмір аліментів, які стягуються з особи на утримання колишнього подружжя, може бути змінений виключно у випадках зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

В судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що позивач ОСОБА_1 є непрацездатною, оскільки їй встановлено інвалідність другої групи безстроково. У зв`язку із встановленою інвалідністю позивач отримує пенсію по інвалідності, розмір якої в період з березня по червень 2019 року (час звернення з позовом до суду) складав 3082,13 грн щомісячно.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 році прожитковий мінімум в розрахунку на місяць для одної особи, яка втратила працездатність, становить з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Таким чином, розмір щомісячної пенсії по інвалідності, яку отримує позивач, забезпечує їй гарантований законом прожитковий мінімум для осіб, які мають інвалідність.

При цьому, у відповідності до постанови Верховного Суду України від 13.04.2016 року №6-3066цс15, постанови Верховного Суду України від 16.08.2017 року №175/1382/15-ц, постанови Верховного Суду від 15.08.2018 року №486/1226/16-ц та постанови Верховного Суду від 11.02.2019 року №281/697/16-ц право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Крім того, обґрунтування позивача про необхідність задоволення позову тим, що сума отримуваних нею з боку відповідача визначених рішенням суду аліментів не забезпечує її мінімальні потреби, не ґрунтуються на підставах для перегляду розміру аліментів, визначених ч.3 ст. 80 Сімейного кодексу України, якими визначені як підстави для зміни розміру аліментів виключно зміни матеріального і (або) сімейного стану отримувача (платника) аліментів.

Проте позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами, що її матеріальний та сімейний стан змінився в бік погіршення, що вказувало б на необхідність збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на її утримання. Навпаки, як встановлено в судовому засіданні, на даний час позивач отримує стабільний дохід (пенсію по інвалідності), розмір якого станом на час звернення з позовом до суду перевищував встановлений законом прожитковий мінімум для особи з інвалідністю удвічі.

Також не може бути підставою для задоволення позову посилання позивача на те, що Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» передбачено збільшення прожиткового мінімуму для особи з інвалідністю, оскільки зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на особу з інвалідністю не є підставою для перегляду ухваленого раніше судового рішення про їх стягнення, а позивач не довела, що у неї відбулися зміни в матеріальному або сімейному стані, які зумовлюють можливість збільшення розміру аліментів.

Вказаний висновок суду узгоджується з позицією, викладеною в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Крім того, із дослідженого судом акту про підтвердження місця проживання, складеного 27.06.2019 року депутатом Лоцкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, та довідки виконкому Лоцкинської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 01.07.2019 року № 383 вбачається, що позивач ОСОБА_1 має повнолітнього сина ОСОБА_4 , що вказує на можливість позивача одержувати утримання від повнолітнього сина, існування якої також враховується при визначенні розміру аліментів, які мають стягуватися з колишнього чоловіка на утримання колишньої непрацездатної дружини.

Комплекс описаних вище обставин не дає суду законних підстав для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача за судовим рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.06.2008 року, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

На підставі викладеного, статей 75, 76, 80 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 12; 13; 81; 264; 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання непрацездатної колишньої дружини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Миколаївському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складене 11.10.2019 року.

суддя: