Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1180/19
Провадження № 2-о/480/32/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2019 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Войнарівського М.М.,

при секретарі - Трифоновій І.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991року, що необхідно йому для отримання паспорту громадянина України. Посилаючись на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ново- Григорівка, Миколаївського району, Миколаївської області, Української РСР. Протягом 1982-2003 років ОСОБА_1 проживав разом із матір`ю - ОСОБА_2 та сестрами в с. Ново-Григорівка, Миколаївського району, Миколаївської області. По досягненню заявником 16 років паспорт громадянина України не отримав. Проживав у багатодітній родині.З 2003 року заявник ОСОБА_1 постійно мешкає в с. Маловарварівка, Миколаївського району, Миколаївської області. Таким чином на думку заявника, є підтвердження його проживання на території України.

В судовому засіданні заявник , заяву підтримав, просив задовольнити.

Представник Управління Державної Міграційної служби України в Миколаївській області проти задоволення заяви не заперечувала,покладалася на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено причини неможливості одержання документів, що посвідчують цей факт, і до заяви додається довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 2 ст. 318 ЦПК України).

В свідоцтві про народження серія НОМЕР_1 заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,місце народження вказано с.Ново-Григорівка Миколаївського району Миколаївської області.(а.с.5)

Відповідно до довідки виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області № 1461 від 13.12.2018року заявник ОСОБА_1 , дійсно проживав в АДРЕСА_1 , без реєстрації за місцем проживання, згідно по господарського обліку Криничанської сільської ради з ІНФОРМАЦІЯ_1 до 01.01.2003року(а.с.8)

Як вбачається з довідки Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області № 43-03-07-19 від 24.01.2019 року заявник ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 без реєстрації місця проживання починаючи з 2003 року.(а.с.11)

Згідно довідки Криничанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 402 заявник ОСОБА_1 ,1982 року народження навчався в Криничанській СШ Миколаївського району Миколаївської області з 1993 по 1997 роки, на підставі наказу № 41 від 29.08.1997 року був відрахований.(а.с.12)

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК(ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017 р.) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017 р.) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Відповідно до п.п. 1), 2) ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24 серпня 1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року, що має підтверджуватись документами про прописку.

Зокрема, за ч.ч. 1, 7 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України.

Для набуття громадянства за територіальним походженням не є обов`язковою умова про не перебування особи в іноземному громадянстві. Його може набути й іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство. Датою набуття громадянства України у передбачених цією статтею випадках є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (далі по тексту - Порядок), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Постійне місце проживання - це місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом) (ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Враховуючи те, що факт місця проживання ОСОБА_1 встановлений та підтверджений належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про задоволення вимог заяви.

Керуючись ст.. 315,318 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року,- задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Ново-Григорівка Миколаївського району Миколаївської області) на території України станом на 24 серпня 1991року і по теперішній час, який станом на 24.08.1991 року був неповнолітнім.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду ; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя М. М. Войнарівський

23.09.2019