Єдиний унікальний номер судової справи: 225/4009/19
Номер провадження: 2/225/880/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ткач Г.В.,

за участю

секретаря судового засідання Черникової Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою віповідальністю "ГЛОБАЛ СПЛІТ" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивач ТОВ «Глобал Спліт» в особі генерального директора директора Балашова В.В. звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 01.07.2013 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №IKAPUG.139587.001, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 184827,42 грн., а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 30 червня 2016 року та сплатити проценти за його користування. Разом з цим, з метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором, 01 липня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № РХ029031.139599.001. При цьому, відповідно до п.2 вказаного договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

01.07.2013 між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_1 було укладено договір застави рухомого майна №ZXA019500.139587.002, відповідно до п.35.4 умов якого, в забезпечення заставодавцем зобов`язань за кредитним договором останній надав в заставу автомобіль марки TOYOTA HIGHLANDER , чорного кольору, 2011 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 29.06.2013 ВРЕР №3 м.Донецька при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області.

Разом з тим, 06.03.2019 між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» укладено договір №146 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» перейшли права вимоги за кредитним договором, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення.

Так, в порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язання перед позивачем не виконує, станом на 20.06.2019 має заборгованість за договором в загальному розмірі 244728,46 грн., з яких: сума основної заборгованості за кредитом 125519,74 грн., сума заборгованості по відсоткам по кредиту 90706,20 грн., сума комісії 28279,38 грн., сума пені по кредиту 223,14 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 280-282 ЦПК України не заперечує.

Належно повідомлені відповідачі в судове засідання не прибули з невідомих причин, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України.

Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

01.07.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №IKAPUG.139587.001.

Згідно умов вказаного кредитного договору відповідачу ОСОБА_1 було надано кредит для придбання автомобіля в розмірі 184827,42 грн. строком користування до 30 червня 2016 року включно зі сплатою процентів за користуванням кредитом у розмірі 15,5 % річних.

Разом з тим, відповідно до договорів поруки № РХ029031.139599.001 від 01 липня 2013 року ОСОБА_2 відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і ОСОБА_1 , включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно з п.2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином.

Однак, відповідач ОСОБА_1 , скориставшись кредитними коштами, не виконав зобов`язань, визначених договором, порушив умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, також ці зобов`язання не виконують відповідач ОСОБА_2 , яка відповідно до договору поруки несе солідарну відповідальність за порушення ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.

Встановлено, 06.03.2019 між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» укладено договір №146 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» перейшли права вимоги за кредитним договором, а також всі інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі звернення стягнення.

Як передбачено ч.1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» набуло права вимоги серед іншого за кредитним договором №IKAPUG.139587.001 від 01.07.2013 року, що підтверджено Додатком №1 до договору №146 про відступлення прав вимоги.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Положеннями ст.ст. 553, 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач ОСОБА_1 станом на 20.06.2019 має заборгованість за договором в загальному розмірі 244728,46 грн., з яких: сума основної заборгованості за кредитом 125519,74 грн., сума заборгованості по відсоткам по кредиту 90706,20 грн., сума комісії 28279,38 грн., сума пені по кредиту 223,14 грн.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Так, п.6.1. кредитного договору передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позивальнику відсотки в розмірі 15,5 % річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно з положеннями ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на наведене суд вважає, що у банка відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором від 01.07.2013 року проценти після закінчення строку його дії, тобто після 30.06.2016 року.

Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість по відсоткам, яка виникла до закінчення строку дії кредитного договору, тобто до 30.06.2016 року в розмірі 37613,88 грн.

В той же час відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Донецьк.

В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Донецьк.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу ОСОБА_3 , який проживає м.Донецьку пеня нарахована після 14.04.2014 року і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені у загальному порядку є неправомірним.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Крім того, за змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Таким чином, суд доходить висновку, що з відповідачів підлягає солідарному стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість в загальному розмірі 191 413 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 125519,74 грн., сума заборгованості по відсоткам по кредиту 37613,88 грн., сума комісії 28279,38 грн.

Крім того, позивачем під час подання до суду позовної заяви були сплачені витрати по сплаті судового збору у сумі 3670,93 грн.

У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як зазначено в абзаці 2 статті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Окрім цього, відповідно до вимог абзацу 6 пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

За таких обставин, слід стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 2871,20 грн. , тобто по 1435,60 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 77, 78, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 553, 554, 610, 611, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ), паспорт серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором №IKAPUG.139587.001 від 01.07.2013 року в сумі 191413 (сто дев`яносто одна тисяча чотириста тринадцять) грн., яка складається з наступного: сума заборгованості за кредитом - 125519,74 грн., сума заборгованості по відсоткам по кредиту - 37613,88 грн., сума комісії 28279,38 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» судовий збір по 1435 (одна тисяча чотириста тридцять п`ять) грн. з кожного.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: