гСправа № 358/1451/19 Провадження № 2/358/677/19
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

15 жовтня 2019 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Корбут В.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Міжгосподарського будівельного об`єднання «Агробуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувшись до суду з позовом до Міжгосподарського будівельного об`єднання «Агробуд», просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку та моральну шкоду в сумі 5000,00 гривень.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, судом встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Так, позивачем не враховано положення пункту третього частини третьої статті 175 ЦПК України, де визначено, що позовна заява повинна містити ціну позову.

Зважаючи на суть та кількість позовних вимог, з метою правильного визначення ціни позову, позивачу необхідно врахувати положення статті 176 ЦПК України, зокрема.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується.

Відповідно до пункту десятого частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Таким чином, позивачу необхідно вірно визначити ціну позову та зазначити її в позовній заяві.

Крім того, встановлено, що позивачем не враховано положення пункту п`ятого частини третьої статті 175 ЦПК, де визначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги в позовній заяві зазначила, що в період з 16.04.2013 року по 26.04.2019 року вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем. Після припинення трудових відносин відповідачем не проведено розрахунку в день звільнення, а саме: позивачу не виплачено заробітну плату за березень квітень 2019 року в сумі 8600,00 грн. та компенсацію за невикористану відпустку у сумі 14464 грн. 80 коп. (наведений розрахунок є орієнтовним).

На підтвердження вищевказаних обставин позивач надала до позовної заяви лише копію своєї трудової книжки.

Однак, копія трудової книжки не являється належним доказом для підтвердження вищевказаних обставин, оскільки трудова книжка є особистим документом працюючого, в якій можуть бути записані помилково неточності, виправлення або не вірні дані, а доказів про розмір своєї заробітної плати позивач так і не надала.

Таким чином, позивачу необхідно додати до позовної заяви належним чином завірену копію наказу про прийняття на роботу, копію наказу про звільнення з роботи, довідку про заробітну плату та довідку про виплату розрахункових, що визначено судовою практикою при вирішені вимог, які випливають з трудових правовідносин та передбачено постановою Кабінету Міністрів України « Про порядок обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100.

Вимогу позивача про витребування у Міжгосподарського будівельного об`єднання «Агробуд» довідки про розмір заробітної плати за два останні місяці роботи ОСОБА_1 , суд залишає без розгляду, оскільки дана вимога позивача суперечить положенню статті 49 КЗпП України, частини першої статті 81, частини першої статті 83 та статті 84 ЦПК України, так, як до позовної заява не надано доказів про вжиття позивачем заходів у самостійному отриманні вищевказаної довідки та про причини не можливості її отримати.

Крім того, суд роз`яснює, що питання про витребування доказів вирішується на підставі клопотання у відповідності до статті 84 ЦПК України.

Також, судом встановлено, що позивачем не враховано положення частини четвертої статті 177 ЦПК, де визначено, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідач помилково та безпідставно посилається на положення частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» вважаючи, що він звільняється від сплати судового збору.

Так, згідно пункту першого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що позивачі у справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, звільняються від сплати судового збору зокрема у двох категоріях справ: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Однак, позивачем не враховано, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку та стягнення моральної шкоди не є тотожними вимогам про стягнення заробітної плати, а тому підлягають оплаті судовим збором.

Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2016 по справі №6-1121цс16 та у раніше ухваленій постанові Верховного Суду України від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18), з якого вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою, тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Отже, позивач ОСОБА_1 не звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги:

- про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати по день фактичного розрахунку;

- про стягнення моральної шкоди в сумі 5000,00 гривень.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір з урахуванням підпункту першого пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», де визначено, що за подання фізичною особою або фізичною особою підприємцем до суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2019 року становить - 1921 гривня.

Оскільки, позивач звернулася до суду з позовом 25 вересня 2019 року, тому їй необхідно сплатити судовий збір у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» у розмірі 768 грн. 40 коп. та надати суду докази про сплату судового збору.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Керуючись статтями 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міжгосподарського будівельного об`єднання «Агробуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення виявлених недоліків - сім днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Головуючий: суддя В. М. Корбут