Справа № 588/1799/18
провадження № 2/588/58/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючого судді Маслова В.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Тростянці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

У С Т А Н О В И В:

Позивач 25.10.2018 року звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, у якій він зареєстрований разом з колишньою дружиною ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4

Відповідачка в квартирі не проживає з жовтня 2017 року. Через її реєстрацію в будинку у нього виникають проблеми зі сплатою комунальних послуг.

З огляду на зазначене, позивач просив суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою №5 по вулиці Машинобудівній, 20 у м. Тростянець Сумської області.

Ухвалою суду від 05.11.2018 було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачка у судовому засіданні проти позову заперечувала, вказавши, що у продовж останнього року намагалася потрапити до спірної квартири, але позивач забрав у неї ключі. Також вона приходила до квартири щоб відвідати сина, коли позивача не було вдома. Крім того зазначила, що за час шлюбу вони разом з чоловіком робили поліпшення в квартирі, тому вона, можливо, колись до неї повернеться проживати. Реєстрація у спірній квартирі їй необхідна, оскільки іншого місця для реєстрації у неї немає.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Судом установлено, що ОСОБА_2 відповідно до договору дарування є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 33,34).

Згідно з довідкою Тростянецької міської ради №9129 від 05.10.2018 ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою разом із відповідачкою ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4 (а.с. 13, 15, 20).

Згідно з рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 17.10.2017 шлюб між сторонами було розірвано.

Таким чином, судом встановлено і сторонами не заперечується, що відповідачка ОСОБА_3 вселилась у спірну квартиру та була у ній зареєстрована як член сім'ї власника жилого приміщення.

Правовідносини, які виникли між сторонами, щодо користування житлом, регулюються нормами ст. 405 ЦК України, якою передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В ході судового розгляду справи позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачка не проживає у належній йому квартирі понад один рік.

Долучені позивачем до позову письмові покази свідків не можуть бути взяті судом до уваги як доказ, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 1 ст. 213 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі.

За таких обставин показання свідків можуть виступати як доказ лише у випадку їх допиту судом, під час розгляду справи.

Позивач не заявляв суду клопотання про допит свідків у суді.

Разом із тим, суд враховує, що у відповідачки будь-яке інше власне житло у м. Тростянці відсутнє і в спірній квартирі вона не проживає через погіршення відносин з позивачем у справі, що спростовує доводи останнього про неповажність причин відсутності відповідачки у квартирі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 156 Житлового Кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 (АДРЕСА_3) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_3) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 14.03.2019 року.

Суддя В. В. Маслов