ПОСТАНОВА

Іменем України

07 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 392/1336/18

провадження № 22-ц/4809/559/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Бодопрост М.М.

учасники справи:

ОСОБА_1,

представник ОСОБА_1,- ОСОБА_2

представник ОСОБА_3-ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17.12.2018 року, суддя Березій Ю.А., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 15.09.2012 року вона та відповідач уклали шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маловисківського районного управління юстиції у Кіровоградській області.

В період шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

17.09.2015 року рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно і до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 26.08.2015 року.

ОСОБА_1 зазначила, що на сьогоднішній день донька проживає з нею та перебуває на її утриманні.

В зв'язку із значними інфляційними процесами в державі, коштів присуджених судом на утримання дитини не вистачає навіть на мінімальні потреби дитини: продукти харчування, одяг, взуття, засоби гігієни, іграшки тощо. Дитина часто хворіє, дуже багато коштів іде на лікування.

Крім того, з липня 2017 року підвищився мінімальний розмір аліментів на утримання дітей і становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає 779,50 грн., тобто значно більше, ніж присуджено судом.

Зазначила , що до 2017 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною, з вересня 2017 року перебувала на обліку в центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю в розмірі 544 грн. на місяць. З липня 2018 року влаштувалась працювати до дошкільного навчального закладу «Чебурашка» , де отримує мінімальну заробітну плату.

Просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_1 на підставі рішення суду на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 500 грн. щомісячно до 5 000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття, тобто до 17.11.2031 року.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17.12.2018 року позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено, що суд не врахував стан здоров'я дитини, а також, що у відповідача немає інших дітей, непрацездатних дружини, батьків. Крім того, відповідач періодично отримує дохід за кордоном, що було встановлено під час розгляду справи.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 04.02.2019 року по справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 11.02.2019 року справу призначено на 07.03.2019 року на 10 год.30 хв.

До суду надано заперечення на апеляційну скаргу від ОСОБА_3, в якому відповідач не погоджується із апеляційною скаргою та зазначає, що на теперішній час він проживає в громадянському шлюбі в якому крім громадянської дружини має ще неповнолітню дитину 8 років, офіційно на даний час ніде не працює, як фізична особа-підприємець не зареєстрований, жодних видів допомоги не отримує. Також членами його сім'ї є його батьки, які є пенсіонерами та які потребують матеріальної підтримки.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що відповідач записаний батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

17 вересня 2015 року рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області між позивачем і відповідачем розірвано шлюб (а.с. 5).

17 вересня 2015 року рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області з відповідача на користь позивача, на утримання доньки ОСОБА_5, стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 серпня 2015 року (а.с. 6).

Відповідно до довідки Маловисківської районної філії Державного центру зайнятості позивач ОСОБА_1 за період з грудня 2017 року по травень 2018 року отримувала допомогу по безробіттю в сумі 544 гривні щомісячно та не мала додаткових джерел доходу, який оподатковується відповідно до чинного законодавства (а.с. 9, 10).

Неповнолітня дитина ОСОБА_5 проживає з позивачем та потребує додаткових витрат на лікування (а.с. 11, 30, 56).

14 липня 2015 року відповідачеві припинено виплату допомоги по безробіттю; записи про його працевлаштування після зазначеної дати - відсутні (а.с. 38-48), що підтверджується трудовою книжкою.

Відомостями, які мають місце в довідці державного виконавця підтверджується, що станом на 22 листопада 2018 року сума заборгованості по виплаті аліментів складає 11 гривень 25 копійок (а.с. 49). .

Суд першої інстанції зазначив, що матеріальний стан одержувача аліментів після ухвалення судового рішення від 17 вересня 2015 року про стягнення аліментів змінився, оскільки на день пред'явлення позову гарантований розмір аліментів на одну дитину віком до шести років не може бути меншим, ніж 779 гривень 50 копійок.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач частково довела наявність обставин , що є підставами для збільшення розміру аліментів , до 813 грн.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За нормами ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої дитини- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

17 вересня 2015 року рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області між позивачем і відповідачем шлюб розірвано (а.с. 5).

17 вересня 2015 року рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області з відповідача на користь позивача, на утримання доньки ОСОБА_5, стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 серпня 2015 року (а.с. 6).

Відповідно до довідки Маловисківської районної філії Державного центру зайнятості позивач ОСОБА_1 за період з грудня 2017 року по травень 2018 року отримувала допомогу по безробіттю в сумі 544 гривні щомісячно та не мала додаткових джерел доходу, який оподатковується відповідно до чинного законодавства (а.с. 9, 10).

Неповнолітня дитина ОСОБА_5 проживає з позивачем та потребує додаткових витрат на лікування (а.с. 11, 30, 56).

14 липня 2015 року відповідачеві припинено виплату допомоги по безробіттю; записи про його працевлаштування після зазначеної дати - відсутні (а.с. 38-48), що підтверджується трудовою книжкою.

Відомостями, які мають місце в довідці державного виконавця підтверджується, що станом на 22 листопада 2018 року сума заборгованості по виплаті аліментів складає 11 гривень 25 копійок (а.с. 49).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження позову, що матеріальний стан відповідача змінився, і це може бути підставою для збільшення розміру аліментів.

Частиною третьою ст.2 ЦПК України визначено основні засади (принципи) цивільного судочинства, зокрема - верховенство права.

Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789- ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя ст.181 СК України).

Відповідно до чинної редакції частини першої ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до чинної редакції частини другої ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до чинної частини другої статті 182 СК України, до редакції якої внесені зміни Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №2037-VIII, який набрав чинності 08 липня 2017 року, та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року №2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року та діяв на час ухвалення рішення судом першої інстанції, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року №2246-VIII установлені такі розміри прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років з 1 січня по 30 червня -1492 грн. з 1 липня по 30 листопада - 1559 грн. з 01 по 31 грудня -1626 грн.

Суд першої інстанції збільшуючи розмір аліментів виходив з того, що позивачем не доведено факт зміни матеріального становища відповідача і відповідно відсутні підстави для збільшення розміру аліментів до розміру який зазначено в позовній заяві , однак приймаючи до уваги , що прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, на день розгляду справи змінився, то суд збільшив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини , виходячи із прожиткового мінімуму, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року №2246-VIII .

Суд визначив , що розмір аліментів становить 813 грн. , що становить 50% від прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років станом на день постановлення судового рішення (1626:2=813).

Доводи викладені в апеляційній скарзі, що підставою для збільшення розміру аліментів є стан здоров'я дитини, оскільки дитина хворіє і потребуються додаткові витрати на лікування не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 185 СК України, яка регулює питання щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, участь батьків у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами щодо стану здоров'я дитини, або ж розвитку її здібностей і розмір цих витрат залежить від реальних (понесених чи очікуваних) матеріальних затрат того з батьків, з яким проживає дитина.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обставини на які посилається позивач , не можуть бути пов'язані із збільшення розміру аліментів оскільки статтею 192 СК України врегульовано питання щодо зміни розміру аліментів (а не додаткових витрат на дитину) у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів. Отже, стаття 192 СК України не поширюється на додаткові витрати на дитину.

Доводи викладені в апеляційній скарзі , що витрати позивача на утримання дитину в місяць становлять 10900 грн. не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Приймаючи до уваги встановлені обставини , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що не ґрунтуються на належних доказах доводи позивача про те, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 5000 грн. щомісячно.

Суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 17.12.2018 року - залишити без змін.

Текст постанови складено 13.03.2019 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: