Справа № 462/510/11 Головуючий у 1 інстанції: Ригіна Л.М.
Провадження № 22-ц/811/1136/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.

за участі в судовому засіданні представника особи, що подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представниці АТ «Універсал Банк» - Іващенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду міста Львова в складі судді Ригіної Л.М. від 06 червня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (на даний час АТ «Універсал Банк») до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Універсал Банк" (на даний час АТ «Універсал Банк»), треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору недійсним,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 06 червня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором №24/155-07К 04.10.2007 року в розмірі 258364 доларів США 77 центів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ 2047773 грн. 33 коп. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Універсал Банк", треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним кредитного договору № 24/155-07К від 04.10.2007 року, визнання недійсним договору іпотеки від 04.10.2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 , визнання договору поруки від 04.10.2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 ; визнання недійсним договору поруки від 04.202007р. між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5 - відмовлено.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та не упередженому її розгляду. Зазначає, що перебуває з ОСОБА_3 у шлюбі з 05 жовтня 1991 року на підставі свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 . Вказує на те, що погашення за кредитним договором №24/155-07К здійснювалися за кошти, які є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Вказує на те, що кошти, які банк хоче стягнути з її чоловіка, також, є спільною сумісною власністю, а заборгованість за кредитним договором є завищена, тому при її погашенні вона понесе значних матеріальних збитків, оскільки Банком буде стягнута більша сума спільних коштів. Зазначає, що судом не було належним чином перевірено правильність та достовірність, наданих банком розрахунків заборгованості. Вказує на те, що у спірному кредитному договорі не зазначена інформація, передбачена п.2 ч.4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме детальний опис сукупної вартості кредиту для споживача з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту та не зазначено інформації передбаченої п. 3.4 Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування, реальну процентну ставку та сукупну вартість кредиту з урахуванням всіх витрат.

В судове засідання окрім представника апелянти ОСОБА_1 та представниці позивача решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 1054, 610, 612, 625, 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ч.1 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, виходив з того, що 04 жовтня 2007 року між ВАТ Універсал Банк", правонаступником якого є позивач та відповідачем ОСОБА_3 , згідно якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 220000 долари США з терміном погашення кредиту до 03.10.2018 року. За користування кредитними коштами встановлювалась плата в розмірі 14 відсотків річних.Згідно п.9.1. кредитного договору при порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів за користування коштами позичальник додатково сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченю вчасно сум за кожен день прострочення платежу за весь час прострочення.Для забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору №24/155-07К від 04.10.2007 року з ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки від 04.10.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шапіто І.В., зареєстрований в реєстрі №2681, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 60,6 кв.м., житловою площею 24,0 кв.м., складається з двох житлових кімнат та однієї кухні, належний іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Рудненською селищною радою народних депутатів 15.07.1998 року за №62, зареєстрованого Львівським обласним комунальним бюро технічної інвентаризації експертної оцінки в книгу реєстру за №8 за реєстровим №957, реєстраційний 1048434; житловий будинок АДРЕСА_1 з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 194.8 кв.м., житловою площею 86,9 кв.м., складається з п`яти житлових кімнат та кухні належний іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Рудненською селищною радою 04.06.2007 року на підставі рішення виконкому від 30.05.2007 року за №72, зареєстрованого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 04.06.2007 року (витяг №14771251), реєстраційний 19079804; земельна ділянка площею 0,06 га розташована на території Рудненської селищної ради, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Дитяча АДРЕСА_2 , належна іпотекодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ №802043, виданого Рудненською селищною Радою народних депутатів 17.04.1995 року на підставі рішення Рудненської селищної ради народних депутатів від 22.03.1195 року №22, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №124. кадастровий номер :02:001:0092. Відповідно до п.п. 2.1.4, 2.1.5, 2.1.6 договору іпотеки позивач набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором воно не було виконане. З метою забезпечення виконання зобов`язань по договору кредиту №24/155-07К від 04.10.2007 між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки б/н від 04.10.2007 року, а також між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір поруки б/н від 04.10.2007 року. Відповідно до п.1. договорів поруки поручителі зобов`язуються перед кредитором відповідати за зобов`язання ОСОБА_3 , що випливають з кредитного договору. Відповідно до п. 3 договорів поруки відповідальність поручителя настає у випадку коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за кредитним договором. Згідно поданого позивачем розрахунку відповідач заборгував позивачу 201587,31 долари США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ 1597760 грн. 86 коп., прострочена заборгованість по кредиту в розмірі 30238,02 долари США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ 239633 грн. 52 коп., заборгованість по відсотках 45854,43 долари США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ 363437 грн. 63 коп., пеня в розмірі 10923,03 долари США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ 86574 грн. 84 коп. Суд приймає до уваги поданий позивачем розрахунок, оскільки він повністю відповідає зібраним та перевіреними судом матеріалами справи. Суд приходить до висновку про відсутність передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України підстав для визнання договорів недійсними, тому що під час підписання спірних договорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були ознайомлені з їх умовами та наслідками.Не є підставою для визнання договору недійсним надання кредиту в іноземній валюті. оскільки Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю не містить такої заборони.Як встановлено в судовому засіданні 07.12.2007 року ВАТ Універсал Банк, правонаступником якого є позивач, отримано банківську ліцензію №92 на здійснення операцій, визначених частиною 1 та пунктами 5-11 частини 2 ст.47 Закону України Про банки та банківську діяльність.07.12.2007 року ВАТ Універсал Банк, правонаступником якого є позивач, отримано дозвіл НБУ №92-1 на право здійснювати операцій, визначених пунктами 1-4 частини 2 та частиною 4 ст. 47 Закону України Про банки га банківську діяльність.Суд вважає, що здійснення кредитування в іноземній валюті при наявності Банківської ліцензії та Письмового дозволу НБУ відповідає вимогам законодавства України, а посилання позивача на незаконність договору кредиту в іноземній валюті є необгрунтованим.Суд вважає, що відсутні передбаченні ст. ст. 203. 215 ЦК України підстав для визнання договорів недійсними, тому що під час підписання спірних договорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 були ознайомлені з їх умовами та наслідками.Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача про те, що вона не знайома з матеріалами справи, оскільки уклала угоду з відповідачем ОСОБА_4 в п`ятницю ввечері та не мала можливості вивчити справу так як договір про надання адвокатських послуг між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .. ОСОБА_4 , ОСОБА_7 укладено 17.05.2011 року, а тому суд вважав, що у неї було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст. 17 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно ч.1 ст.352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках. Особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують, або припиняють права або обов`язки цих осіб.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Європейський суд з прав людини вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у схожих за змістом правовідносинах, - роз`яснив, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Отже, особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права або обов`язки цих осіб.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ПАТ "Універсал Банк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором №24/155-07К 04.10.2007 року в розмірі 258364 доларів США 77 центів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ 2047773 грн. 33 коп.

ОСОБА_3 заявив зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства Універсал Банк", треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним кредитного договору№ 24/155-07К від 04.10.2007 року, визнання недійсним договору іпотеки від 04.10.2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 , визнання договору поруки від 04.10.2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 ; визнання недійсним договору поруки від 04.202007р. між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_5 .

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 06 червня 2011 року, первісний позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

ОСОБА_1 не була залучена до участі у розгляді даної справи, оскільки не була стороною договору кредиту та договорів забезпечення кредиту, тому немає підстав вважати, що вказаним рішенням суду вирішено питання про права або обов`язки ОСОБА_1 , а отже у останньої відповідно відсутнє право на апеляційне оскарження цього рішення. Не свідчить про те, що спірне рішення впливає на права чи законні інтереси ОСОБА_1 і можливе надання спільних коштів для погашення кредиту. Переважна ж більшість доводів скарги фактично свідчить про намагання повторного перегляду рішення суду, що набрало законної сили, в інтересах відповідача ОСОБА_3 , що слід вважати неприпустимим втручанням у рішення, що брало законної сили та повинно бути виконане та перегляд такого рішення у даному випадку слід вважати порушувало б принцип правової визначеності (RES JUDICATA).

Вказана позиція суду апеляційної інстанції узгоджується також і з правовою позицією Верховного Суду з даного процесуального питання, зокрема, така висловлена у справі № 752/13877/15-ц провадження №61-34458св18 від 3.12.2018 року.

Таким чином, оскільки оскаржуваним судовим рішенням безпосередньо права та обов`язки апелянта не встановлено, не змінено та не припинено, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження слід закрити, зважаючи на те, що таке було помилково відкрито.

Керуючись ст.ст. 358, 367, 368, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду міста Львова в складі судді Ригіної Л.М. від 06 червня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (на даний час АТ «Універсал Банк») до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Універсал Банк" (на даний час АТ «Універсал Банк»), треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору недійсним закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали складено 07 жовтня 2019 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра