Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/2132/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Біляєвої О.М., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в місті Бахмуті Донецької області за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2019 року цивільну справу № 219/13220/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Скат-Центр» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, (головуючий у 1 інстанції суддя Медінцева Н.М.),

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах, працював охоронником ТОВ «Скат-Центр». 11.06.2017 року його було звільнено за п.1 ст.36 КЗпП України, проте при звільненні з ним не було проведено повного розрахунку, не була сплачена заборгованість по нарахованій заробітній платі у сумі 25000 грн. Остаточній розрахунок з ним було проведено лише 14.08.2018 року. У зв`язку з чим просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні (за період з 11.06.2017 року по 14.08.2018 року) у сумі 92311,40 грн.

Артемівським міськрайонним судом Донецької області 23 травня 2019 року ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Скат-Центр» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.06.2017 року по 14.08.2018 року в розмірі 8737,90 грн., з відрахуванням при виплаті всіх обов`язкових платежів та податків, судовий збір у розмірі 768,40 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Позивач не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення в частині стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, змінити стягнувши на його користь суму середнього заробітку у розмірі 92311,40 грн.

В обґрунтування доводів зазначає, що судом першої інстанції невірно визначено розмір середньої заробітної плати. Судом застосовано як розрахункову величину середньогодинну заробітну плату та при цьому помилково помножено її на кількість днів періоду затримки розрахунку. Крім того, не враховано, що у травні 2017 року він не працював, а тому у розрахунковий період для обчислення середньої заробітної плати необхідно було включити березень-квітень 2017 року. Вважає, що розрахунковою величиною є середня заробітна плата у розмірі 312,92 грн (4926 грн /16 днів + 4769,34 грн./14 днів) /2).

Відповідно до ст. 368 та ч.ч.1, 3 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні без повідомленням учасників справи.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 18 вересня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Оскільки апеляційним судом не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі та зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується трудових відносин, ціна позову у якій не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд якої відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини. Відповідачем рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав.

Відповідно до ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Спірні правовідносини врегульовані Кодексом Законів про Працю України, Законом України «Про оплату праці», відповідно до яких врегульовано порядок нарахування та виплати заробітної плати працівникам, з якими укладено трудовий договір.

Стаття 47 КЗпП України передбачає обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частина перша ст.116 КЗпП України наголошує, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

На підставі ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Скат-Центр», працював на посаді охоронника 6 управління з 16.05.2013 року по 11.06.2017 рік. Звільнений згідно наказу №660 від 09.06.2017 року за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України).

При звільненні з підприємства остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем проведений не був. Відповідно до довідки відповідача від 12.12.2018 року №скт00000019, позивачу за період з 01.01.2017 року по 11.06.2017 року нарахована заробітна плата у сумі 22191 грн. (сума до виплати - 17863,75 грн.). У тому числі: за січень 2017 року нарахована заробітна плата у сумі 4801,24 грн. (сума до виплати - 3865 грн.); за лютий 2017 року - 4483,10 грн. (сума до виплати - 3608,89 грн.); за березень - 4926 грн. (сума до виплати - 3965,43 грн.; за квітень 2017 року - 4769,34 грн. (сума до виплати - 3839,32 грн.); за червень 2017 року - 3211, 32 грн. (сума до виплати - 2585,11 грн.). За травень 2017 року нарахувань не було.

Відповідно до листа Департаменту з питань праці Державної служби України з питань праці від 06.06.2018 року, в ТОВ «Скат-Центр» виявлено порушення вимог трудового законодавства, а саме: Закону України «Про оплату праці», частини 1 та 2 статті 115 і частини 1 статті 116 КЗпП України. Про що складено акт, внесено припис про усунення порушень та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП. Також згідно листа Голосіївського управління поліції ГУНП у місті Києві від 24.10.2018 року за фактом протиправних дій зі сторони посадових осіб ТОВ «Скат-Центр», які виразилися у невиплаті заробітної плати, було розпочате кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0011842 від 14.12.2017 року, попередня правова кваліфікація - ст. 175 КК України.

Згідно із відомостями на перерахування заробітної плати № 2945 від 14.08.2018 року, остаточне перерахування заборгованості по заробітній платі позивачу було здійснено 14.08.2018 року.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та не спростовуються сторонами.

За таких обставин, судом першої інстанції достовірно було встановлено, що з боку відповідача було допущено порушення ст.ст. 115, 116 КЗпП України та своєчасно не було проведено розрахунок зі звільненим працівником. Тому, відповідно до ст.117 КЗпП України, суд обґрунтовано дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку з часу звільнення по 14 серпня 2018 року.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо розміру нарахованої суми, апеляційний суд виходить з того, що середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі Порядок) для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

З матеріалів справи, у тому числі довідки про доходи та розрахункових листів убачається, що позивача було звільнено 11.06.2017 року та протягом останніх двох календарних місяців, які передували звільненню, працівником було відпрацьовано у квітні 2017 року 161 година та нарахована заробітна плата у сумі 4769,34 грн. (сума до виплати - 3839,32 грн.). У травні 2017 року позивач не працював та нарахувань не було.

За таких обставин суд першої інстанції визначив як розрахунковий період ля обчислення середнього заробітку позивача саме квітень - травень 2017 року.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що травень 2017 року не повинен включатися до розрахункового періоду оскільки, це суперечить положенням пункту 2 розділу ІІ Порядку, якими визначено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи лише за умови, якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював. Матеріалами справи підтверджується, що протягом попередніх двох місяців, які передували звільненню, а саме у квітні 2017 року, позивач працював.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що при розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку необхідно застосовувати як розрахункову величину середньоденну заробітну плату, оскільки відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно із ст. 97 КЗпП України та ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників на підприємствах, в установах і організаціях здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці, яка може проводитися як за результатами індивідуальних, такі колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюється підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплати, премії і винагороди встановлюється власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

З матеріалів справи, а саме: табелю обліку робочого часу, розрахункових листів за березень-квітень 2017 року та довідки про доходи від 12.12.2018 року, убачається, що позивач працював на посаді охоронника 6 управління із погодинною оплатою праці згідно з затвердженим графіком.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм убачається, що обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача повинно розраховуватися із середньогодинної заробітної плати з урахуванням відпрацьованого часу та нарахованих сум за період квітень-травень 2017 року.

Пунктом 8 розділ ІV Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Відповідно до довідки про доходи від 12.12.2018 року та розрахункових листів за березень-квітень 2017 року розмір середньогодинної заробітної плати складає 29 грн. 56 коп. (4769,34 грн. /161 год.).

Проте, визначаючі суму середнього заробітку за час затримки розрахунку, якій підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції помилково визначив її шляхом множення розрахункової величини для нарахування виплат працівнику (середньогодинної заробітної плати 29 грн 62 коп.) на число робочих днів. Та не врахував, що у даному випадку відповідно до пункту 8 розділ ІV Порядку обрахування суми середньої заробітної плати провадяться шляхом множення середньогодинного заробітку на число робочих годин, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки кількість робочого часу, згідно графіку роботи позивача за період з 11 червня 2017 року по 13 серпня 2017 року становить 2246 годин.

Враховуючі, що відповідно до положень ст116, 117 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку повинен нараховуватися з часу звільнення по день фактичного розрахунку, то в даному випадку підлягає виплаті середній заробіток за період з 12 червня 2017 року по 14 серпня 2018 року. Таким чином розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку повинен складати 66391 грн 76 коп. (29 грн 56 коп. х 2246 годин), та саме ця сума повинна бути стягнута на користь позивача.

Оскільки при розгляді справи судом першої інстанції не в повному обсязі встановлені обставини, які мають значення по справі та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи, то рішення суду підлягає зміні в частині суми, що підлягає стягненню на користь позивача.

Згідно ч.13 ст. 141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Задовольняючі апеляційну скаргу частково, апеляційний суд, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, того, що позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі та того, що при поданні позовної заяви судовий збір також не було сплачено, вважає за необхідне стягнути з позивача на користь Держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 147,90 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 323,63 грн., та стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 506,90грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 828,97 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2019 року змінити, виклавши його другий та третій абзаци у наступній редакції:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скат-Центр» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 червня 2017 року по 14 серпня 2018 року включно в сумі 66 391 (шістдесят шість тисяч триста дев`яносто один) грн. 76 коп. з відрахуванням при виплаті всіх обов`язкових податків та платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Скат-Центр» на користь Держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 506,90грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 828,97 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 147,90 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 323,63 грн., тобто у загальному розмірі 471,53 грн.»

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

О.В. Біляєва

Г.В. Новікова