Справа № 505/1813/19
Провадження № 2/505/1451/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2019 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Вергопуло А. К.

секретаря судового засідання Попової Г. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Подільську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Українська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та встановлення факту набуття права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03 червня 2019 року звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , та просить визнати договору купівлі-продажу №191199, зареєстрований Українською товарною біржею 27.08.2001 року, квартири АДРЕСА_1 дійсним; встановити факт, що має юридичне значення, а саме визначити, що їй на підставі договору купівлі-продажу №191199, зареєстрованого Українською товарною біржею 27.09.2001 року, на праві власності належить 5/100 домоволодіння квартира АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що 27.08.2001 року вона за договором купівлі-продажу нерухомого майна придбала у ОСОБА_3 , що діяв в інтересах ОСОБА_2 , 5/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_2 . Даний договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений на Українській товарній біржі відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу». Всі істотні умови договору купівлі-продажу між продавцем і покупцем були виконані.

Нещодавно у неї виникла необхідність у розпорядженні квартирою. Однак, державною нотаріальною конторою їй було відмовлено у посвідченні будь-яких правочинів щодо квартири, у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

У судове засідання позивачка не з`явилась. Надала заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Справу просила розглянути у її відсутність.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої позов визнала, справу просила розглянути у її відсутність. Вказувала, що дійсно 27 вересня 2001 року між її довірителем та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований Українською товарною біржею 27.09.2001 року за реєстраційним номером 191199. Угоду виконано у повному обсязі, будь-яких претензій до позивача не має.

Представник Української товарної біржі в судове засідання не з`явився. Судові виклики, надіслані судом на адресу місцезнаходження, повернулись із зазначенням «За закінченням терміну зберігання». Крім того, виклик третьої особи було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області.

Тому суд вважає третю особу належно сповіщеною про розгляд справи.

Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Судом встановлено, що 27 вересня 2001 року між ОСОБА_3 , що діяв на підставі довіреності від ОСОБА_2 серії АЕВ №759213, посвідченої приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області, як продавцем, та ОСОБА_1 як покупцем, було укладено на Українській товарній біржі договір купівлі-продажу нерухомості. Договір був зареєстрований Українською товарною біржею 27.09.2001 року за реєстраційним номером 191199.

Згідно п.1 договору, ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 придбала 5/100 домоволодіння по АДРЕСА_3 .

Згідно п.2 договору, зазначений об`єкт нерухомості належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідчений Котовською державною нотаріальною конторою 15.03.1991 року за №917.

Згідно п.3 договору, об`єкт нерухомості проданий за 3850,00 грн.

За договором сторони виконали свої зобов`язання в повному обсязі, угода оформлена в письмовій формі, зареєстрована в бюро технічної інвентаризації, але не посвідчена нотаріально, як того вимагала стаття 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.

Спірні правовідносини між сторонами виникли 27 вересня 2001 року, а тому при вирішенні спору підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР.

Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.

Відповідно до статті 4 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

Згідно зі статтею 41 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

За загальним правилом, визначеним у статтях 47, 227 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договори купівлі-продажу жилого будинку (його частини) підлягали нотаріальному посвідченню.

Згідно із частиною першою статті 128 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі.

Згідно із статтею 47 ЦК УРСР (який був чинним на момент укладення біржової угоди щодо спірної квартири) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно встановлених фактичних обставин ОСОБА_2 передала позивачу 5/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , а позивач

сплатила гроші за придбане домоволодіння. Даний договір зареєстровано в Котовському міжміському бюро технічної інвентаризації 28 вересня 2001 року.

За договором сторони виконали свої зобов`язання в повному обсязі, угода оформлена в письмовій формі, зареєстрована в бюро технічної інвентаризації, але не посвідчена нотаріально, як того вимагала стаття 227 ЦК УРСР.

Законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі.

Судом встановлено і підтверджено поясненнями сторін, що при вчиненні договору купівлі-продажу домоволодіння дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу домоволодіння. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок під час розгляду подібного спору Верховний Суд зробив у постанові від 12 вересня 2018 року в справі № 522/50/16-ц.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомості від 27 вересня 2001 року, оформленого на Українській товарній біржі, дійсним.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141,263265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу 5/100 домоволодіння по АДРЕСА_3 після перейменування АДРЕСА_2 , укладений 27 вересня 2001 року на Українській товарній біржі.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Українською товарною біржею 27.09.2001 року за реєстраційним №191199, на праві приватної власності належить 5/100 домоволодіння квартира АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Котовський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя А. К. Вергопуло

Повне судове рішення складено 10 жовтня 2019 року.