Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 361/5893/16-ц

провадження № 61-30809св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Житловий комплекс «Зелений квартал» на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2017 року у складі судді Петришин Н. М. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 травня 2017 року у складі суддів: Сержанюка А. С., Коцюрби О. П., Мережко М. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Житловий комплекс «Зелений квартал»,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Житловий комплекс «Зелений квартал» (далі - ОК «ЖБК «Зелений квартал») про визнання договору частково недійсним.

В обґрунтування позову зазначено, що 18 жовтня 2013 року між ним та відповідачем укладено договір № 2/19 про пайову участь у кооперативі, відповідно до якого він як асоційований член зобов`язався здійснити пайовий внесок до кооперативу, а кооператив зобов`язався забезпечити набуття ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Крім того, пунктом 6.1.3 цього договору на нього покладено зобов`язання у термін, визначений кооперативом у повідомленні про введення об`єкту будівництва в експлуатацію, укласти договір міни паю на зазначену вище квартиру.

З огляду на викладене, позивач просив визнати недійсним пункт 6.1.3. договору, укладеного 18 жовтня 2013 року між ним та ОК «ЖБК «Зелений квартал».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2017 року позов задоволено. Визнано недійсним пункт 6.1.3 договору про пайову участь у кооперативі № 2/19, укладеного 18 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОК «ЖБК «Зелений квартал». Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, оцінюючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки встановлено, що спірний пункт договору порушує права та інтереси позивача як асоційованого члена кооперативу, а при розгляді справи по суті встановлено обставини недійсності правочину з підстав, заявлених позивачем. Відтак, суд погоджується з обґрунтуванням позивача про те, що немає будь-якої необхідності укладати з кооперативом договір міни паю на квартиру з метою набуття права власності на квартиру, вартість якої повністю оплачена членом/асоційованим членом кооперативу, через відсутність такої вимоги у законодавстві України.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 18 травня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини, прийшов до переконання про задоволення позову і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, статей 203, 215 ЦК України, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», статей 10, 11, 58-60, 88, 212-215 ЦПК України 2004 року, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову. Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, зокрема, про те, що суд не врахував предмет спору, вимоги, що були заявлені позивачем, обставини та докази у справі, неправомірно застосував до правовідносин сторін законодавство з питань захисту прав споживачів, порядку отримання права власності на квартиру, сторони не є споживачами, позивач не уклав договору міни паю на квартиру, відповідач не здійснює торгівлю нерухомістю, не залучає грошові кошти, не фінансує будівельні роботи, не передає житло асоційованим членам кооперативу, у силу викладеного та на переконання апеляційного суду не спростовують висновки суду першої інстанції про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог і не є підставою для задоволення апеляційної скарги.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі ОК «ЖБК «Зелений квартал» просить скасувати судові рішення та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд неправомірно застосував до спірних правовідносин законодавство з питань захисту прав споживачів. Позивач не виконав свій обов`язок щодо укладення договорів міни паю на квартиру. Кооператив на підставі Статуту та діючого законодавства приймає до складу асоційованих членів та/або членів кооперативу осіб та бере на себе зобов`язання забезпечити такій особі можливість отримати право власності на об`єкт нерухомості на умовах, передбачених договором про пайову участь у кооперативі; за рахунок грошових коштів за договором про пайову участь у кооперативі (пайові внески) формується пай асоційованого члена та/або члена кооперативу, який після його повної оплати в подальшому обмінюється на об`єкт нерухомості, а згідно статей 2 та 21 Закону України «Про кооперацію» пай - це майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки. Пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі. Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду; пайові внески спрямовуються на оплату майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав на квартири, укладеним із замовником будівництва (ТОВ «АльянсНовобуд»), тобто здійснюється фінансування не будівництва житлового будинку, а лише купівля певних майнових прав на квартири в житловому будинку. Асоційований член кооперативу визнає статут кооперативу та зобов`язується виконувати його вимоги, як це передбачено статтею 14 Закону України «Про кооперацію» та пунктом 6.2.1 Статуту.

(2) Позиція позивача

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що чинним законодавством не передбачено укладення з кооперативом договору міни паю на квартиру з метою набуття права власності.

Рух справи у суді касаційної інстанції

25 травня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду, а 12 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Штелик С. П.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків суду апеляційної інстанції

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Суди установили, що 18 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОК «ЖБК «Житловий комплекс Зелений квартал» укладено договір про пайову участь у кооперативі № 2/19.

У відповідності до пункту 1.1 договору асоційований член зобов`язується здійснити пайовий внесок до кооперативу, а кооператив зобов`язується забезпечити набуття асоційованим членом прав власності на квартиру в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно пункту 6.1.3 договору асоційований член зобов`язаний у термін, зазначений кооперативом у повідомленні про введення об`єкту будівництва в експлуатацію, укласти договір міни паю на квартиру.

У разі порушення асоційованим членом цієї умови він втрачає право участі в кооперативі і втрачає право на закріплену ним квартиру. В зв`язку із чим кооператив має право відчужити цю квартиру з поверненням асоційованому члену внесених коштів на умовах, визначених в пункті 7.1.3. договору.

В будь-якому разі, якщо з вини асоційованого члена не підписано договір міни паю на квартиру протягом шістдесяти календарних днів з дня отримання письмового повідомлення кооперативу про введення об`єкту будівництва в експлуатацію (за умови повного розрахунку за договором), кооператив має право припинити його участь у кооперативі в односторонньому порядку.

Згідно додатку № 2 до договору 2/19 від 18 жовтня 2013 року позивач здійснив перший внесок у розмірі 100 % пайового внеску, який відповідає вартості зазначеної у договорі квартири - 593 925 грн.

Згідно статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Враховуючи те, що предметом договору про пайову участь у кооперативі є придбання асоційованим членом кооперативу квартири для особистих потреб за рахунок пайового внеску, колегія суддів погоджується із висновками судів про те, що позивач є споживачем у розумінні статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», що спростовує доводи касаційної скарги в цій частині.

Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної Асамблеї Ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, передбачається, що надання товарів чи послуг не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача.

У Директиві 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року щодо несправедливих видів торговельної практики зазначається, що фінансові послуги через їхню складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і, таким чином, ефективного вибору. Для підтримання впевненості споживачів загальна заборона несправедливих видів торговельної практики однаковою мірою повинна застосовуватися до тих із них, що виникають як за межами контрактних відносин між торговцем та споживачем, так і під час виконання укладеного контракту (пункти 9, 13, 14 преамбули зазначеної Директиви).

Згідно із частиною п`ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Пункт 3 частини третьої цієї статті несправедливою умовою договору визнає, зокрема, встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця.

За змістом оспорюваного пункту договору про пайову участь у кооперативі асоційований член зобов`язаний укласти договір міни паю на квартиру, у випадку порушення цієї умови він втрачає право участі в кооперативі і втрачає право на закріплену ним квартиру, а кооператив має право відчужити цю квартиру з поверненням асоційованому члену внесених коштів.

Разом з тим, такі наслідки неукладення договору міни паю обумовлені власним розсудом виконавця, оскільки відповідно до статті 13 Закону України «Про кооперацію» (тут і далі у редакції, чинній на момент сплати позивачем пайового внеску у повному обсязі) членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу-фізичної особи; ліквідації члена кооперативу-юридичної особи; припинення діяльності кооперативу.

Тобто, Закон України, що визначає правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні, не встановлює такої підстави припинення членства в кооперативі, як неукладення договору міни паю на квартиру після повної оплати її вартості.

Згідно із статтею 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески.

Таким чином, право власності члена кооперативу на квартиру обумовлюється лише сплатою пайового внеску у розмірі її вартості та не пов`язується із укладенням додаткових угод (міни паю на квартиру) із можливістю втрати права на оплачену квартиру у випадку неукладення такого договору.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що чинним законодавством не передбачено укладення з кооперативом договіру міни паю на квартиру з вартість якої оплачена членом/асоційованим членом кооперативу, метою набуття права власності, а тому пункт 6.1.3 договору про пайову участь у кооперативі суперечить положенням частини п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки встановлює жорсткі обов`язки споживача щодо укладення договору міни паю, чим порушує права позивача.

Доводи касаційної скарги є необґрунтованими та зводяться до помилкового тлумачення норм матеріального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Житловий комплекс «Зелений квартал» залишити без задоволення.

Рішення заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик