Провадження №: 2/752/2212/19
04.03.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Веременко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,
02.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві приватної власності. У належній йому на праві приватної власності квартирі зареєстрований його син ОСОБА_2, який в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере та особистих його речей у квартирі не має. Відповідач понад 10 років не проживає в спірній квартирі, оскільки з 2008 року проживає в Лондоні. Оскільки відповідач, залишивши житлове приміщення не знявся з реєстраційного обліку в добровільному порядку, та не проживає в ньому більше року, просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належною йому на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_1
У судовому засіданні позивач відсутній, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, повідомивши суд, що заявлені позовні вимоги до ОСОБА_2 підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з»явився повторно, про дату та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання, однак судову повістку повернуто до суду відділом зв»язку з зазначенням причин «за закінченням терміну зберігання. З огляду на викладене, суд ухвалив провести судовий розгляд справи за відсутності відповідача на підставі даних матеріалів справи, ухвалити заочне рішення відповідно до правил ст. ст. 280,281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.8).
У квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який є громадянином Великої Британії (а.с.10).
За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Позивач, звертаючись до суду з позовом, стверрджував, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в належній йому на праві приватної власності квартирі з 2008 року без поважних причин, витрати по утримання житлового приміщення не несе.
Зазначені позивачем обставини, як підстави позову підтверджені актом про непроживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 від 31 липня 2018 року, а також даними його ж паспорту про перетин ОСОБА_2 державного кордону (а.с.9,11-12).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За відсутності у судовому засіданні відповідача, суд позбавлений можливості перевірити зазначені позивачем підстави для позову.
Зважаючи на те, що відповідач у справі не проживає на житловій площі за місцем реєстрації без поважних причин, а наявність будь-яких інших домовленостей між сторонами у справі щодо можливостей проживання відповідача у належному на праві власності позивачу житловому приміщенні судом не встановлено, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316,317,319,321,325,405 ЦК України, ст.ст.4,6,23,27,76,141,259,263,288 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя К.Г. Плахотнюк