печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2019 року Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Ясеновенко К.О.,

за участю: державного виконавця - Кудраковського Ю.В.,

представника боржника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудраковського Ю.В., про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудраковський Ю.В.звернувся до суду з вказаним поданням та просить постановити ухвалу про примусове проникнення до житла боржника - до житлового будинку НОМЕР_2, розташованого по АДРЕСА_1, який належить на праві власності боржнику ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_1, з метою проведення перевірки майнового стану, опису та арешту майна боржника для проведення подальшої його реалізації в порядку примусового виконання рішень.

Подання вмотивоване тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Українизнаходиться виконавче провадження № 49420175 з примусового виконання виконавчого листа №757/17997/14-ц, виданого 11 листопада 2015 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 25 174 863,39 грн. суми боргу, 3 654,01 грн. судових витрат.

06 лютого 2019 року відповідно до розпорядження № 57 від 05 лютого 2019 року у зв'язку з відстороненням від посади судді ОСОБА_6., вказану справу було передано на повторний автоматичний розподіл та визначено суддю Писанця В.А.

Вислухавши державного виконавця, який в судовому засіданні подання підтримав та просив задовольнити, а також представника божника, яка просила у його задоволенні відмовити підтримавши доводи викладені у письмовому відзиві на подання, а тому з огляду на приписи ч. 2 ст. 439 ЦПК України, дослідивши матеріали подання, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Ухвалою апеляційного суду міста Києва від 19 травня 2015 року заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року в частині стягнення 3 % річних за порушення грошового зобов'язання скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення 3 % річних за порушення грошового зобов'язання у розмірі 1 762 930,15 грн., а в частині щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 25 174 863,39 грн. суми боргу, 3 654,01 грн. судових витрат залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року в частині, яка не скасована рішенням апеляційного суду, та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 19 травня 2015 року залишено без змін.

Статтею 30 Конституції України, ст. 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Кожному гарантується недоторканність житла або іншого володіння, проникнення до якого допускається не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно п.п. 4,10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; звертатися до суду з поданням про розшук боржника фізичної особи або дитини чи про постановлення за мотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною другою, третьою вказаної статі Закону визначено обов'язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

За приписами ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або іншої особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовуються. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання державного виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з'ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Судовим розглядом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції Українизнаходиться виконавче провадження № 49420175 з примусового виконання виконавчого листа №757/17997/14-ц, виданого 11 листопада 2015 року Печерським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 25 174 863,39 грн. суми боргу, 3 654,01 грн. судових витрат.

19 листопада 2015 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49420175.

З метою забезпечення виконання виконавчого документа державним виконавцем 05 квітня 2017 року та 20 квітня 2017 року здійснено вихід за адресою: м. Київ, вул. Пирятинська, 27 та як вбачається з актів виконавця, боржника не виявлено вдома, доступ до помешкання надано не було.

Звертаючись до суду з поданням про входження до житла боржника державним виконавцем не надано суду доказів, що боржнику було відомо про його виклик до державного виконавця на певну дату чи відносно проведення виконавчих дій у визначений час і він ухилився від проведення таких дій.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні підстави для надання дозволу державному виконавцю на примусове входження до житла боржника.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 439 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити старшому державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кудраковському Ю.В. у задоволенні його подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11 березня 2019 року.

Суддя В. А. Писанець