Справа № 211/2672/16-ц
Провадження № 4-с/211/27/19
У Х В А Л А
іменем України
15 жовтня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання - Гулько А.С.,
заявник - ОСОБА_1 , особи, чиї дії оскаржуються - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: головний державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Герасимова Ольга Євгеніївна, ОСОБА_3 , на дії державного виконавця, -
Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою та просить суд визнати дії головного державного виконавця неправомірними та скасувати і визнати протиправною оцінку майна (звіт № 2307.1/19 про оцінку вартості майна), зобов`язавши державного виконавця призначити повторну експертизу із залученням Інституту судових експертиз, посилаючись на необ`єктивність такої оцінки. В обґрунтування позову зазначив, що в Довгинцівському відділі ДВС знаходиться на виконанні виконавчий лист № 211/2672/16-ц виданого 26.06.2018 р. під час ознайомлення з матеріалами ВП № 57080961 було виявлено, що його майно знаходиться на примусовій реалізації. В процесі виконавчого провадження було здійснено оцінку його майна будинку АДРЕСА_1 . Про результати такої оцінки складено відповідні звіти. Вважає таку оцінку необ`єктивною, необґрунтованою та такою. що підлягаю скасуванню. так, для оцінки майна було взято порівняльний підхід. Для порівняння виділено чотири аналогічних приміщення в місті Кривому Розі з інтернет-сайту ОLХ, в якості одиниці порівняння було вибрано 1 кв.м. загальної площі, оцінювального приміщення, як традиційно складеного на місцевому ринку даного виду нерухомості. Більше того суб`єктом оцінки було взято як джерело інформації лише одне видання інтернет-сайт ОLХ. Будь-які інші джерела не були аврпаховані взагалі. По друге. Відповідно до п. 15 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» методи проведення оцінки застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного методу, повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу «пропонування) на подібне майно. У даному випадку не було обрано жодного об`єкта, який був фактично проданий. Порівнювалися тільки пропозиції. У висновку не наведено жодного аргументу чи підстави такого однобічного підходу. Крім того, враховуючи нестабільну ситуацію на ринку нерухомості, значні коливання іноземної валюти по відношенню до гривні взагалі, вважає, що оцінка станом на 07 серпня 2019 року не може об`єктивно відтворювати вартість приміщення через три місяці. Ринкова вартість земельної ділянки, на якій розташовано приміщення, взагалі не оцінювалась. Таким чином, вказані невідповідності призвели до необ`єктивної та однобічної оцінки, що в свою чергу призводить до порушення його майнових прав та інтересів. Про необ`єктивність оцінки свідчить висновок оцінки майна, в якому вказується, що огляд проведено в присутності представників виконавчої служби, внутрішні приміщення до огляду не представлені, технічний стан визначався суб`єктивно, відповідно до року будівництва та зовнішнім фото. Ринкова вартість згідно звіту, становить 940300,00 грн. вважає, що у зв`язку з необ`єктивністю оцінки вартості його майна його вартість значно знижена та не відповідає дійсності. Державний виконавець прийняв даний звіт з метою реалізації майна на торгах. Оскільки порушено його гарантію прав та інтересів, просить задовольнити заявлені вимоги.
Ухвалою суду від 29 серпня 2019 року прийнято скаргу до розгляду, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_3 .
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у скарзі.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частини першої статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Як встановлено судом, на виконанні в Довгинцівському відділі державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 57080961 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 18.11.2014 р. в сумі 48 000,00 доларів США, що станом на 27.05.2016 р. становить 1 204 320,00 грн., 3% річних в сумі 15 079,60 грн. та судових витрат судового збору в сумі 6890,00 грн.
Постановою від 27 серпня 2018 року відкрито виконавче провадження.
Постановою від 03 квітня 2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_4 , для передачі описаного та арештованого майна боржника ОСОБА_1 з метою проведення експертної оцінки.
В матеріалах скарги міститься оскаржуваний висновок, проведений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 А ОСОБА_6 . про вартість майна: Ѕ частини комплексу, який складається з будівель і споруд загальною площею 881,7 кв.м. в тому числі: нежитлова будівля літ. «А-2» площею 769,0 кв.м., гараж літ. «Б» площею 48,5 кв.м., гараж літ. «В» площею 34.8 кв.м., склад літ «Г» площею 29,4 кв.м.. розташований за адресою: АДРЕСА_3 , списані згідно з постановою опису та арешту майна (а.с.3 копія висновку).
За даними висновку, підсумкова величина вартості, отримана в результаті оцінки, складає 940300,00 грн. без ПДВ.
З вказаною сумою оцінки не погоджується боржник ОСОБА_1
Порядок судового оскарження передбачено Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), відповідно до частини першої статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом № 1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону № 1404-VIII).
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, якзабезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
За змістом частин першої - третьої статті 57 Закону № 1404-VIII визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.
За приписами частини п`ятої цієї статті виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.
Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Разом з тим відповідно до статті 383 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання скарги до суду) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Згідно з частиною другою статті 384 цього Кодексу скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.
Отже, право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України.
Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, установленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.
Як право на звернення зі скаргою в порядку цивільного судочинства, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням, яке вчиняється відповідним відділом державної виконавчої служби.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України, у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція.
Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18).
При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.
Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, та іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Оскільки в цьому випадку оцінка майна здійснена в процесі виконання Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики, то в силу вимог частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII така оцінка може бути оскаржена сторонами, іншими учасниками та особами до суду у порядку цивільного судочинства.

Статтею 384 ЦПК України та статтею 58 Закону № 1404-VIII встановлено 10-денний строк на оскарження оцінки майна з моменту отримання повідомлення про результати рецензування.

З огляду на вказані норми закону та встановлені обставини справи суд зробив висновок, що з моменту ознайомлення з результатами оцінки вартості майна заявник на четвертий день оскаржив їх у судовому порядку: дата ознайомлення зі складеним 07.08.2019 р. висновком згідно тексту заяви та наданої державним виконавцем копії заяви 12.08.2019 р. Скарга подана відповідно до штампу на поштовому конверті 16.08.2019 р. Тому посилання представника ДВС щодо неодноразового ознайомлення заявника з матеріалами виконавчого провадження суд не приймає до уваги, оскільки це право передбачене чинними законодавством.

Відповідно до статті 58 Закону № 1404-VIII визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який проводить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». У разі, якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною держаним виконавцем, державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов`язані з призначенням суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем.

Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі, якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов`язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Частиною третьою статті 12 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III «Про оцінку майна, майновий прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон № 2658-III) встановлено, що акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна.

Відповідно до статті 3 Закону № 2658-III оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону № 1404-VIII для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець із власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Пунктами 15, 16 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 «Про затвердження Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» (далі - Національний стандарт № 1) регламентовано, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, та повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування.

За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз`яснення та застереження.

При цьому оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об`єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку.

Відповідно до статті 36 Національного стандарту № 1 оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільше повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення.

При здійсненні оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 застосовано дохідний та порівняльний підхід: інформацію про об`єкт нерухомості, які були обрані оцінювачем, виходячи з аналізу пропозицій нерухомості даної місцевості, а також із представленого для оцінки майна, з урахуванням його місця розташування, транспортної доступності, технічного стану та площі майна, тощо.

Заявник ОСОБА_1 суду пояснив, що до нього ніхто не приходив з оцінкою майна, а отже оцінювач не мав змоги отримати доступ до житла з метою застосування інших методичних підходів, тому при складанні висновку виходив з доступних йому методів та інформації.

Стосовно нестабільності ринку нерухомості та коливань іноземної валюти, період проведення експертизи станом на 07 серпня 2019 року по дату звернення заявника до суду (27 серпня 2019 року) не являється значним та таким, що вплине на об`єктивність при продажу нерухомості.

Більш того, до висновку додається також звіт № 2307.1/19 від 07.08.2019 р. про оцінку майна, який повинен розглядатися разом із висновком, однак жодною зі сторін він не наданий, клопотання про його витребування не заявлено, а оскільки цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях та суд не може за власною ініціативою витребовувати докази, справа розглядається на підставі наявних доказів.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, оскільки зазначені заявником обставини ґрунтуються виключно на його припущеннях, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог.

Згідно абзаців першого та другого пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, -

постановив:

в задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 15 жовтня 2019 року.

Суддя Д.М.Ніколенко