233 № 233/5264/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В.,

секретаря Теліціної О.О.

за участю:

позивача -

відповідача -

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

12 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , зазначивши, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 230. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На обґрунтування позову позивач вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося, взаєморозуміння в сім`ї втрачене, кожен з них має різні погляди на життя і ведення спільного господарства, постійно виникають сварки, у зв`язку з чим в квітні 2018 року сторони фактично припинили шлюбні відносини та спільне проживання. Позивач вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження сім`ї між ними неможливо, спору щодо спільного майна немає. У зв`язку з наведеним просить шлюб між нею і ОСОБА_2 розірвати.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності у підготовчому засіданні по суті, зазначивши про підтримання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій повідомив про визнання позовних вимог, не заперечував проти розірвання шлюбу між ним і позивачкою у справі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання відповідно до положень ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 30 серпня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 230(а.с. 3). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8). В квітні 2018 року з причини сварок, які виникали на ґрунті відсутності взаєморозуміння сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, її намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем.

За таких обставин, суд вважає, що їх шлюб розпався, існує лише формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, а тому його слід розірвати.

Майнового спору сторонами не заявлено.

Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Підстави стверджувати, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб відсутні; також у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності їх визнання.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що сторони не мають наміру підтримувати шлюбні стосунки, наполягають на розірванні шлюбу між ними, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може, подальше збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, а також інтересам неповнолітньої дитини, які мають істотне значення, тому шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 слід розірвати.

Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Тому, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд також вважає за необхідне позивачеві, за її заявою, залишити право іменуватися прізвищем « ОСОБА_4 ».

Керуючись ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 18, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 30 серпня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 230.

Позивачеві ОСОБА_5 , яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, залишити право після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем - ОСОБА_4 .

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: