Справа № 369/7312/19
Провадження № 2/369/3291/19
РІШЕННЯ

Іменем України

07.08.2019 рокуКиєво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Медведського М.Д.,

за участю секретаря Головатюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва № 11 в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 10 листопада 2007 року вони з відповідачем ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського Київської області, актовий запис № 749. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28 вересня 2018 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області їхній шлюб було розірвано.

В період шлюбу, а саме у 2014 році вони з відповідачем ОСОБА_2 придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на відповідача у справі.

На даний час між нею та відповідачем виник спір з приводу поділу спірної квартири.

Тому на підставі вищевказаного просила суд припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,1кв.м, житловою площею 16,6кв.м.

Визнати право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,1кв.м, житловою площею 16,6кв.м.

Визнати право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,1кв.м, житловою площею 16,6кв.м.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на її користь сплачений нею судовий збір в сумі 3487 грн.63коп.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06. 2019 року відкрито спрощене провадження по даній справі, справу слуханням призначено на 07 серпня 2019 року.

Відповідачем ОСОБА_2 на адресу суду було направлено письмовий відзив на позовну заяву відповідно до якого він підтверджує набуття в шлюбі у 2014 році новозбудованої однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка після придбання була зареєстрована на нього.

Вважає, що 1/2 вказаної квартири беззаперечно належить на праві власності ОСОБА_1 , оскільки вказане майно було набуте ними під час шлюбу та за законом належить подружжю в рівних долях.З червня 2018 року він не проживає в квартирі. З цього моменту квартира знаходиться у повному володінні та розпорядженні позивача.

26 грудня 2018 р. ним була видана нотаріальна довіреність на ім`я ОСОБА_1 , якою він уповноважив розпоряджатися квартирою та укладати будь-які угоди, пов`язані з утриманням майна та переданням його в користування третім особам.

Враховуючи викладене вище, відповідач, ОСОБА_2 , не заперечує проти визнання за позивачем, ОСОБА_1 права власності на 1/2 однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Позивачем через канцелярію суду подано відповідь на відзив, в якому вона зазначає, що відповідач надав довіреність на її ім`я на розпоряджання квартирою та укладення угод, пов`язаних з утриманням майна, однак в той же час він забороняє їй проживати у даній квартирі, здавати її в оренду та вчиняти будь-які інші дії, тому вона з дитиною змушена проживати у батьків в м. Боярка.

Представник позивача в судовому засіданну позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні, позов визнав, просив задовольнити.

Суд, вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 2007 року, який зареєстрований у виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського Київської області, актовий запис № 749. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28 вересня 2018 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб було розірвано.

В період шлюбу, а саме у 2014 році сторони придбали однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на відповідача у справі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, то така є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд приходить висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частині кожному квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 .

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-80, 82, 158, 206, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71, 163 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,1кв.м, житловою площею 16,6кв.м.

Визнати право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,1кв.м, житловою площею 16,6кв.м.

Визнати право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 45,1кв.м, житловою площею 16,6кв.м.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 сплачений судовий збір в сумі 3487 грн.63коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.Д. Медведський