Справа № 494/887/18
Провадження № 6/515/801/19
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2019 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря Коренчук О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області подання начальника Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2019 року начальник Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_2, в якому посилалась на те, що у провадженні Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває на виконанні виконавче провадження, відкрите на підставі судового наказу № 494/887/18, виданого Березівським районним судом Одеської області 19.07.2018 р., про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.06.2018 року, до досягнення дитиною повноліття. 16.11.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. При виїзді на дільницю державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, але фактично на території сільської ради не проживає, точне його місце проживання чи перебування не відоме, що свідчить про умисне ухилення боржника від сплати аліментів.

Представник відділу державної виконавчої служби у судове засідання не зявився, у поданні просив розглянути справу без участі представника відділу.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засо- бами не здійснюється.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Татарбунарському районному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження, яке відкрито на підставі судового наказу № 494/887/18, вида- ного Березівським районним судом Одеської області 19.07.2018 р. про стягнення аліментів з ОСОБА_5

Державним виконавцем Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області за вказаним судовим наказом 16.11.2018 року відкрито виконавче провадження, постанова № 57707531.

Відповідно інформації Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області № 117/02-15 від 25.01.2019 року, боржник ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно розрахунку заборгованості № 45-35/2927 від 11.02.2019 р., заборгованість по алімен- там ОСОБА_2 станом на 01.02.2019 року становить 6175 грн. 13 коп.

Також встановлено, що згідно відповідей на запити до Пенсійного фонду України, Держав- ного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєк- та ОСОБА_2 - відомості відсутні.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідо- мленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкрит- тя виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень ін- ших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повно- важень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та норма- тивно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відпо- відно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч.4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог вико- навця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

В силу ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'яза- ний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб і порядок визначені виконавчим документом.

Згідно ч.ч.1,4 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відо- мостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за вико- навчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про ви- несення ухвали про розшук боржника або дитини.

Відповідно до ч.1 ст.438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника ого- лошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебу- вання) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (пе- ребування) стягувача.

Із п.3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мініс- терства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р., вбачається, що перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здій- снюється відповідно до статті 40 Закону, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо: отрима- ння відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; отримання інформації щодо міс- ця роботи боржника; отримання інформації про боржника з інших джерел. Організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної подат- кової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспек- ції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і не- офіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) борж-ника.

Тобто, перш ніж звертатися до суду з поданням про оголошення розшуку боржника, держав- ний виконавець самостійно вживає заходів щодо встановлення місця проживання /перебування/ боржника.

Однак, на підтвердження відсутності боржника за місцем проживання, державним виконав- цем не додані докази, які містять інформацію про те, чи отримано боржником виклики до вико- навчої служби та попередження про кримінальну відповідальність. Таким чином, вважати борж- ника повідомленим про відкриття виконавчого провадження та зробити висновок про його ухилен- ня від виконання судового рішення, суд не може.

Крім того, в матеріалах справи наявний акт державного виконавця від 26.11.2018 р. щодо ви- ходу за адресою реєстрації боржника. В зазначеному акті державного виконавця не зазначені, як того вимагає закон, поняті, в присутності яких проводились виконавчі дії, тому суд не може вва- жати вказаний акт належним доказом. Інших матеріалів, чи то інших дій щодо з`ясування місце- знаходження боржника, передбачених п.3.12 Інструкції з організації примусового виконання ріше- нь, в матеріалах виконавчого провадження не має, оскільки суду вони як доказ не надані.

Таким чином, судом встановлено, що державним виконавцем не були вжиті всі необхідні за- ходи, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з метою встановлення міс- ця перебування боржника ОСОБА_2

Згiдно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на якi вона поси- лається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр.

Підставою для звернення виконавця до суду з поданням про розшук боржника є відсутність відомостей про місце перебування та проживання боржника-фізичної особи.

Суд вважає, що державним виконавцем не надано будь-яких належних доказів про отри- мання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, про виклик боржника до виконавчої служби, попередження про кримінальну відповідальність та його ухилення від явки.

Тому, враховуючи вищевикладене та той факт, що державним виконавцем не надано суду доказів про ухилення боржника від сплати аліментів та не надано доказів того, що вжиті ним заходи на предмет встановлення місця перебування чи проживання боржника були достатніми і вичерпними, в задоволенні подання слід відмовити, що не позбавляє державного виконавця права повторного звернення до суду з аналогічним поданням за умови вичерпання всіх передбачених за- коном заходів, направлених на встановлення місця знаходження боржника.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд зазначає, що розшук боржника є суттєвим втручан- ням у приватне життя особи у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд та- кож враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п.33 рі- шення ЄСПЛ у справі "Фельдман проти України", за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у де- мократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досяг- нуті.

Керуючись ст.ст.258-260, 353, 354, 438 ЦПК України, ст.ст.18, 36 Закону України «Про вико- навче провадження», суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Татарбунарського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про розшук боржника фізичної особи ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської об ласті через Татарбунарський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголо- шення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Тимошенко