Справа № 456/574/19
Провадження № 2/456/747/2019
РІШЕННЯ

іменем України

30 вересня 2019 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Орест» до ОСОБА_1 , третя особа Стрийська державна нотаріальна контора про розірвання договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації речового права на нерухоме майно,-

в с т а н о в и в :

Керівник ТОВ «Орест» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати договір купівлі-продажу 22/100 ідеальних часток будівель та споруд в АДРЕСА_1 та 22/100 ідеальних часток земельної ділянки площею 0, 0491 га, яка надана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в АДРЕСА_1 , кадастровий №:01:006:0388, посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., зареєстрований в реєстрі за №1797, укладений 19 червня 2018 р. між ТОВ «Орест» та ОСОБА_1 ; скасувати державну реєстрацію речового права на нерухоме майно 22/100 ідеальних часток будівель та споруд в АДРЕСА_1 та 22/100 ідеальних часток земельної ділянки площею 0, 0491 га, яка надана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в АДРЕСА_1 , кадастровий №:01:006:0388.Свої вимоги мотивує тим, що 19.06.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «Орест» було укладено договір купівлі-продажу 22/100 часток будівель та споруд в АДРЕСА_1 та 22/100 часток земельної ділянки площею 0, 0491 га, яка надана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в АДРЕСА_1 , кадастровий №:01006:0388, посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. Вказана частина будівель належала відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 24.12.2015, посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., зареєстрованого в реєстрі за №4130, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07. Відповідно до умов договору, продавець ТОВ «Орест» передав, а покупець прийняв у власність 22/100 часток будівель та споруд в АДРЕСА_1 та 22/100 часток земельної ділянки площею 0, 0491 га за цією ж адресою. Відповідно до п. 2.1 цього Договору, продаж було здійснено за балансовою вартістю об`єкта, що становить 210 000, 00 грн., відповідно до довідки про балансову вартість №24.1/06/19 від 19.06.2018, виданої ТОВ «Орест». Відповідач запевнив, що розрахунок буде проведено готівкою в офісі ПП «Адоніс», що в м. Болехів по вул. Гетьмана Мазепи, 5. Оскільки відповідач є засновником та директором цього підприємства, тому це не викликало жодних застережень. Після нотаріального посвідчення Договору, директор ТОВ «Орест» з його директором поїхали до офісу ПП «Адоніс», однак розрахунок не відбувся. Оскільки однією із сторін договору є юридична особа, кошти від отримання відчуженого майна, яке належить Товариству, повинні бути відображені в даних бухгалтерського обліку Товариства. Для того, щоб кошти були відображені в даних бухгалтерського обліку, необхідно зарахувати їх на розрахунковий рахунок у банківській установі або внести в касу Товариства. У випадку зарахування коштів на розрахунковий рахунок це платіжне доручення, а увипадку оплати готівкою засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція, за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства. Дане твердження узгоджується з тим фактом, що акт прийому-передачі об`єкта за цим Договором підписаний не був та відповідач не звертався до нього з вимогою про підписання такого акту. В сукупності, вищенаведені обставини підтверджують факт істотного порушення відповідачем умов договору в частині проведення оплати за нерухоме майно, що стало підставою для звернення до суду з позовом про розірвання договору купівлі-продажута скасування державної реєстрації речового права на нерухоме майно.

Представник позивача, адвокат Балуш М.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позові, просить позов задоволити. Пояснила суду, що 19.06.2018 між сторонами укладено договір купівлі-продажу 22/100 часток будівель та споруд в АДРЕСА_1 та 22/100 часток земельної ділянки площею 0, 0491 га, яка надана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в АДРЕСА_1 , кадастровий №:01006:0388, який посвідчений державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. Відповідно до п.2.1 цього Договору, відповідач має оплатити його вартість при підписанні Договору. Нотаріус, засвідчуючи такий Договір, мала звернути на це увагу, оскільки покупець відмовився при укладенні Договору сплатити кошти та обіцяв зробити це в майбутньому. Немає жодних платіжних доручень чи касових ордерів на підтверження оплати Договору, як і відсутній акт-прийому передачі майна. Позивач, підписуючи даний Договір понадіявся на порядність покупця. Доповнила, що п.2.2 вказаного Договору дійсно передбачено, що сторони підтверджують факт повного розрахунку і відсутність претензій майнового характеру. Дана обставина також встановлена рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.12.2018, яке набрало законної сили та на її думку носить рекомендаційний характер.

Представник позивача, директор ТОВ «Орест» Ільків Р.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задоволити. Пояснив суду, щопідставою для розірвання договору купівлі-продажу від 19.06.2018 є те, що покупець ОСОБА_1 не провів розрахунок відповідно до умов Договору та у разі визнання вказаного Договору розірваним, вважає, що як наслідок, слід скасувати державну реєстрацію права власності відповідача на 22/100 часток будівель та споруд в АДРЕСА_1 та на 22/100 часток земельної ділянки площею 0, 0491 га, яка надана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в АДРЕСА_1 , кадастровий №:01006:0388. Доповнив, що при укладенні договору, нотаріус декілька раз перепитала їх про оплату та роз`яснила, що потрібна згода дружини відповідача на купівлю майна, на що відповідач ОСОБА_1 запевнив їх, що одразу після укладення Договору сплатить відповідні кошти. Після укладення договору купівлі-продажу, вони поїхали в м. Долину, однак розрахунок відповідачем не було проведено і наступного дня. Жодних коштів від нього в касу підприємства не находило, акт прийому-передачу підписано не було. Відповідач ввійшов з ним у довірливі відносини, хоча не заперечив того факту, що договір укладено на добровільних засадах, жодного тиску на нього ніхто не чинив. Доповнив, що майно повинно було бути виділене в натурі, оскільки це ідеальна частка в майні. Вони повинні були звернутись до Стрийського МБТІ з заявами для виготовлення відповідних документів. Доповнив, що відповідач орендує приміщення аптеки за адресою: АДРЕСА_1 , як ПП «Адоніс» та на даний час припинив сплачувати орендну плату, оскільки вважає себе співвласником приміщення.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

26.04.2019 відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, який останній мотивує тим, що відповідно до п.2.1 договору купівлі-продажу від 19.06.2018, продаж частини приміщення вчинено за 210 000, 00 грн., які покупець вніс в касу продавця до підписання цього договору, з них частку будівлі продано за 100 000, 00 грн., а частку земельної ділянки за 110 000, 00 грн. Відповідно до п.2.2 цього Договору, своїми підписами, сторони підтверджують факт повного розрахунку за об`єкт цього договору купівлі-продажу та відсутність один до одного претензій фінансового характеру. Крім того, вказані обставини встановлені рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.12.2018 у справі №3456/2882/18, яке 04.02.2019 набрало законної сили.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Оприск Л.Є. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову. Пояснила суду, що нотаріус посвідчила умови договору, які сторони виклали та були з ними ознайомлені. Однак, нотаріус не повинна перевіряти той факт, чи на момент укладення договору зобов`язання фактично виконане, в даному випадку, чи було проведено оплату згідно з умовами Договору.

Третя особа державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. в судовому засіданні пояснила, що в червні 2018 р. до неї звернувся директор ТОВ «Орест» з питанням щодо продажу частини нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 . Нею було надано консультацію, з`ясовано хто є покупцем майна, роз`яснено, що потрібна згода дружини покупця на відчуження майна та з`ясовано порядок проведення розрахунку. Директор ТОВ «Орест» повідомив їй, що покупець має частину грошей, а другу частину повинен надати після укладення Договору, тобто право власності має настати після повного розрахунку за вартість нерухомого майна. Вона підготувала проект договору, сторони прочитали його. Покупець одразу повідомив, що розрахунок має відбутись одразу у повному обсязі, тобто після підписання Договору він віддасть кошти за отримане майно. Саме сторони хотіли і погодились, щоб п.2.1 договору купівлі-продажу був викладений у такій редакції. Вона внесла зміни в зміст договору і зазначила, що розрахунок проведено у повному обсязі та зареєструвала право власності на частину нежитлових приміщень та земельної ділянки по АДРЕСА_1 за відповідачем. Їй не було відомо, чи покупцем було внесено такі кошти, чи ні, але покупець в її присутності зобов`язувався провести розрахунок з продавцем.Через деякий час, директор ТОВ «Орест» ОСОБА_2 звернувся до неї з питанням, що йому робити, оскільки покупець відмовився оплатити повністю кошти за Договором. Вона роз`яснила йому, що Договір слід розірвати в судовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, пояснення третьої особи та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до акту про заснування ТзОВ «Орест» від 21.09.2015, ОСОБА_2 є засновником та учасником даного товариства, володіє часткою, номінальна вартість якої становить 7 500, 00 євро, що дорівнює 100%. Крім того, даним актом передбачено, що частки товариства можуть успадковуватись або відчужуватись /а.с. 5-10/.

19.06.2018 між ТОВ «Орест» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець ТОВ «Орест» зобов`язується передати у власність покупцю ОСОБА_1 . 22/100 ідеальних часток будівель та споруд у АДРЕСА_1 та 22/100 часток земельної ділянки площею 0, 0491 га, яка надана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:0388, а покупець ОСОБА_1 зобов`язується прийняти і сплатити обумовлену грошову суму. Даний договір посвідчено державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. та зареєстровано в реєстрі за №1797 /а.с.16-17/.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.12.2018, в задоволенні позову ТОВ «Орест» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору державний реєстратор відділу реєстрації речових прав про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовлено. Рішення набрало законної сили /а.с. 56-59/.

Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Орест», судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким за цим договором одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну.

Ціна - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Відповідно до частини першої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За загальним правилом (частина перша статті 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За правилами статті 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов`язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (частина друга статті 692 ЦК України).

У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором.

Якщо покупець не виконує свого обов`язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (частина третя статті 692 ЦК України) або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України.

Як на правову підставу для розірвання договору купівлі-продажу від 19.06.2018 позивач посилається на частину другу статті 651 ЦК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. При цьому сторона, яка ставить питання про розірвання чи зміну договору, має довести наявність порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати сторона від виконання договору.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Наведена правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 29.08.2019 у справі № 569/14898/16-ц.

Як на підставу для розірвання договору купівлі-продажу від 19.06.2018, позивач покликається на те, що відповідачем не проведено розрахунок з ТОВ «Орест» відповідно до умов договору, за купівлю 22/100 ідеальних часток будівель та споруд у АДРЕСА_1 та 22/100 часток земельної ділянки площею 0,0491 га, яка надана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:0388 та зазначає, що кошти повинні були бути зараховані на розрахунковий рахунок у банківській установі або внесені в касу Товариства. Окрім цього, як на підставу для розірвання договору, представник позивача покликається на те, що акт прийому-передачі об`єкта за цим Договором підписаний не був та відповідач не звертався до нього з вимогою про підписання такого акту.

Оцінюючи доводи представників позивача, на які вони покликалися як на підставу для розірвання договору, суд звертає увагу на наступне.

Так, доводи позивача про те, що відповідач не провів розрахунок з позивачем відповідно до умов договору від 19.06.2019 спростовуються п.2.1 договору купівлі-продажу від 19.06.2019, згідно якого продаж 22/100 ідеальних часток будівель та споруд у АДРЕСА_1 та 22/100 часток земельної ділянки площею 0, 0491 га, яка надана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:0388 вчинено за 210 000, 00 грн., які покупець вніс у касу продавця до підписання цього договору, з них частку будівлі продано за 100 000, 00 грн., частку земельної ділянки за 110 000, 00 грн. /а.с.16/. Відповідно до п.2.2 цього договору, своїми підписами під цим Договором сторони підтверджують факт повного розрахунку за об`єкт договору купівлі-продажу та відсутність один до одного претензій майнового характеру.

Слід вказати, що з пояснень третьої особи завідувача Стрийською державною нотаріальною конторою Костур У.Т. вбачається, що саме сторони по справі наполягали на такому формулюванні п.2.1 договору купівлі-продажу від 19.06.2018, відповідно до якого продаж 22/100 ідеальних часток будівель та споруд у АДРЕСА_1 та 22/100 часток земельної ділянки площею 0, 0491 га, яка надана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:0388 вчинено за 210 000, 00 грн., які покупець вніс у касу продавця до підписання цього договору, з них частку будівлі продано за 100 000, 00 грн., частку земельної ділянки за 110 000, 00 грн. Після внесення коректив на прохання директора ТОВ «Орест» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у вказаний договір, вона зазначила, що розрахунок проведено у повному обсязі та зареєструвала право власності на частину нежитлових приміщень та земельної ділянки по АДРЕСА_1 за відповідачем. Нотаріус в судовому засіданні не заперечила того факту, що їй невідомо, чи дійсно відповідач сплатив суму вказану у договорі на користь позивача, однак останньою ствердно вказано в судовому засіданні про те, що директором Товариства «Орест» добровільно та усвідомлено підписано договір і жодних застережень у останнього не було.

Відмовляючи позивачу ТОВ «Орест» у задоволенні позовних вимог, суд звертає увагу, що в судовому засіданні представниками позивача до матеріалів справи не долучено жодного належного доказу, який би підтверджував факт несплати відповідачем ОСОБА_1 коштів за придбане майно; договір купівлі-продажу від 19.06.2018 укладений сторонами у порядку, передбаченому чинним законодавством, добровільно, при здоровому розумі та ясній пам`яті, про що і зазначено в п.5.1. цього договору. Даний факт також не був спростований та не заперечувався представниками сторін в судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд враховує рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.12.2018, яким в задоволенні позову ТОВ «Орест» до ОСОБА_1 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору державний реєстратор відділу реєстрації речових прав про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовлено. Зокрема, вказаним рішенням встановлено, що договір купівлі-продажу від 19.06.2018 сторонами укладено добровільно, такий посвідчено державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. та судом звернено увагу на п 5.1 цього договору, відповідно до якого своїми підписами сторони підтверджують факт повного розрахунку за об`єкт цього договору та відсутність один до одного претензій фінансового характеру. Також однією з підстав для відмови в задоволенні позову, суд вказав на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами відсутність оплати зі сторони відповідача на виконання умов оспорюваного договору. Вказане судове рішення набрало законної сили та в апеляційному порядку оскаржено не було.

Суд вважає, що представник позивача, як директор Товариства не був позбавлений можливості надати суду фінансові документи за спірний період, які б підтверджували факт відсутності перерахунку коштів на рахунок підприємства, однак останній таким правом, передбаченим законом не скористався, та в порядку ч.2 ст.651 ЦК України не довів наявність порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною.

Крім того, представник позивача, керівник ТОВ «Орест» Ільків Р.М. в судовому засіданні не заперечив той факт, що їм нотаріусом було роз`яснено порядок укладення договору купівлі-продажу від 19.06.2018 та уточнено умови договору щодо внесення плати за купівлю-продаж 22/100 ідеальних часток будівель та споруд у АДРЕСА_1 та 22/100 часток земельної ділянки площею 0, 0491 га, яка надана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:0388, і він з такими умовами договору погодився, що засвідчив власноручно проставленим підписом під договором.

Суд критично оцінює твердження представника позивача ОСОБА_3 Р ОСОБА_4 про те, що відповідач ввійшов до нього в довірливі відносини та скористався даним фактом, оскільки останній в судовому засіданні не заперечив того факту, що договір укладено на добровільних засадах, жодного тиску на нього ніхто не чинив.

Слід також вказати, що позивач ані в позовній заяві, ані під час розгляду справи не посилався на завдану йому, порушенням оспорюваного договору, реальну шкоду чи упущену вигоду, не вказував її розмір, не зазначав про істотну різницю між тим, на що він розраховував, укладаючи договір, і тим, що в дійсності зміг отримати, оскільки сама по собі неповна оплата товару покупцем не є підставою для розірвання договору купівлі-продажу на підставі статті 651 ЦК України.

Що стосується доводів представника позивача, адвоката Балуш М.Б про відсутність акту прийому-передачі об`єкта нерухомості, суд звертає увагу на п.5.1 договору купівлі-продажу від 19.06.2018, яким передбачено, що передача об`єкта продавцем і прийняття покупцем проводиться по акту прийому передачі, який підписується в триденний термін з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Відсутність акту прийому-передачі об`єкта нерухомості не є належним та достатнім доказом того, що відповідачем не проведено повний розрахунок за купівлю 22/100 ідеальних часток будівель та споруд у АДРЕСА_1 та 22/100 часток земельної ділянки площею 0, 0491 га, яка надана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:0388, така обставина з точки зору суду не є умовою договору, невиконання якої слугує підставою для розірвання договору, а відтак, не впливає на висновки суду про безпідставність позовних вимог.

Таким чином, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, встановлено, що позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами відсутність оплати зі сторони відповідача, на виконання умов договору купівлі-продажу від 19.06.2018 за придбане нерухоме майно, а саме 22/100 ідеальних часток будівель та споруд у АДРЕСА_1 та 22/100 часток земельної ділянки площею 0, 0491 га, яка надана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:0388.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які маютьзначення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищенаведеного, судом встановлено, що договір купівлі-продажу від 19.06.2018 вчинено на добровільних засадах, такий посвідчено державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т.; умовами договору, зокрема п.2.1 та п.2.2 передбачено, що продаж 22/100 ідеальних часток будівель та споруд у АДРЕСА_1 та 22/100 часток земельної ділянки площею 0, 0491 га, яка надана для будівництва та обслуговування будівель торгівлі у АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:006:0388 вчинено за 210 000, 00 грн., які покупець вніс у касу продавця до підписання цього договору, з них частку будівлі продано за 100 000, 00 грн., частку земельної ділянки за 110 000, 00 грн.; своїми підписами під цим договором сторони підтверджують факт повного розрахунку за об`єкт договору купівлі-продажу та відсутність один до одного претензій майнового характеру, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог ТОВ «Орест», а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи те, що судом відмовлено позивачу у розірванні договору купівлі-продажу від 19.06.2018, не підлягає до задоволення і позовна вимога про скасування державної реєстрації речового права на нерухоме майно, оскільки така є похідною від вимоги про розірвання договору.

У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати у справі стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог Товариства «Орест» до ОСОБА_1 , третя особа Стрийська державна нотаріальна контора про розірвання договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації речового права на нерухоме майно відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя В. Л. Бучківська

Повний текст судового рішення

виготовлено 09.10.2019