ПОСТАНОВА

Іменем України

07 жовтня 2019 року м. Кропивницький

справа № 388/1885/18

провадження № 22-ц/4809/1357/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Суровицької Л.В., Чельник О.І.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області у складі судді Степанова С.В. від 26 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,-

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 01.07.2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 300 грн. Однак Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2018 року 1860 грн. та постійно збільшується.

Посилаючись на ці обставини, просила розмір аліментів стягуваних рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 01.07.2010 року з 300 грн. щомісячно змінити на ј частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2019 року позов задоволено.

Змінено розмір стягнутих за рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 01 липня 2010 року у справі № 2-656/2010 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 300 грн., щомісяця, починаючи з 15.06.2010 року і до повноліття сина - на ј частини від всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи із дня набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду змінити в частині розміру стягуваних з нього аліментів на утримання сина з ј на 1/6 частину від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили. Зокрема, вказує, що судом першої інстанції при зміні розміру аліментів не було враховано те, що він також є платником аліментів відповідно до рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 08.08.2014 року, яким з нього на користь його дружини ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частини від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 08.05.2014 року до повноліття дитини, а тому визначений судом розмір аліментів буду ставити його у скрутне матеріальне становище.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення Долинського районного суду Кіровоградської області 01 липня 2010 року у справі № 2-656/2010 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Поліське Поліського району Київської області та жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 300 грн., щомісяця, починаючи з 15.06.2010 року і до повноліття сина /а.с.4/.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України (у редакції, чинній до прийняття Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Таким чином, розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути змінений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 є постраждалим внаслідок ЧАЕС ІІ категорії, як евакуйований у 1986 році із зони відчуження /а.с.18/. Згідно довідки про доходи від 15.03.2019 року № 443, ОСОБА_6 є пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Кіровоградській області і отримує пенсію в разі втрати годувальника, яка за період з жовтня 2018 року по лютий 2019 року склала 3697 грн. Також відповідно до довідки про доходу від 26 березня 2019 року за вказаний період отримав заробітну плату, за винятком аліментів в сумі 43 703, 84 грн. за зайняття посади транспортувальника у ДП «Сантрейд» /а.с.19/.

Згідно довідки від 26 березня 2019 року виданої Управлінням соціального захисту населення, ОСОБА_6 отримує грошову компенсацію вартості продуктів харчування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 200,70 грн. щомісячно /а.с.20/.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 08.08.2014 року, з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частини від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.05.2014 року до повноліття дитини /а.с.21/.

Враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також те, що майновий стан відповідача дозволяє сплачувати у визначеному судом розмірі аліменти, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 26 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.10.2019 року.

Головуючий:

Судді: