ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5215/19 Справа № 208/4962/18 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 30 грудня 1994 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Вони разом проживали по березень 2012 року.

В 2013 році намагались налагодити відносини, але відповідач влаштовувала сварки, тому вони більше не проживали разом.

Спільних дітей не мають.

До теперішнього часу відповідач категорично відмовляється від розірвання шлюбу, тому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 30 грудня 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 1125 - розірвано.

Після розірвання шлюбу відповідачу прізвище залишено « ОСОБА_1 ».

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернулась з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, в зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що має почуття поваги та любові до позивача, однак рідко буває вдома та менше уваги приділяє чоловіку через догляд за хворою матір`ю.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву позивач не скористався.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі з 30 грудня 1994 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с.5).

Сторони на теперішній час спільного господарства не ведуть, тривалий час проживають окремо, малолітні та неповнолітні діти відсутні.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року сторонам було надано строк для примирення в два місяці, однак на час відновлення провадження вільної згоди на спільне проживання між сторонами встановлено не було.

За статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення.

На підставі викладеного, встановивши, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо відновлення сімейних відносин не можуть бути прийняті до уваги, оскільки сторонам судом першої інстанції надавався час для примирення, однак сторони так і не примирились, а згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Сторони не з`явилися у судове засідання, що підтверджує незацікавленість їх у примиренні.

Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.».

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, передбачених ст.376 ЦПК України підстав для його скасування колегією суддів не встановлено, тому судове рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати розподілу не підлягають, оскільки рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова