Ухвала

17 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 537/3060/18

провадження № 61-16983ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 24 червня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 810,24 грн у та судових витрат.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до

ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 01 листопада 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку з чим у порушення умов кредитного договору, зобов`язання за договором не виконав. Станом на 30 травня 2018 року відповідач має заборгованість в розмірі 29 810,24 грн, яка складається з тіла кредиту - 10 956,79 грн; відсотків за користування кредитом - 6 902,98 грн; нарахованої пені -

10 054,74 грн; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн; штраф (процентна складова) - 1 395,73 грн. Відповідач ухиляється від виконання зобов`язань та не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 24 червня 2019 року в задоволенні позовних вимог

АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 вересня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 24 червня 2019 року залишено без змін.

12 вересня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області

від 24 червня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 09 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

Справа № 537/3060/18 визнана судом апеляційної інстанції малозначною та розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у справі № 537/3060/18 є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 29 810,24 грн.

Ціна позову у даній справі становить 29 810,24 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа

№ 537/3060/18 є малозначною в силу вимог закону.

АТ КБ «ПриватБанк» у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України), оскільки викладені в оскаржених рішенням висновки не узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду України та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, а тому необхідність забезпечення єдності судової практики в такій ситуації видається пріоритетною в порівнянні з малозначним характером справи. Суду необхідно врахувати наступні постанови Верховного Суду: від 10 квітня 2019 року в справі № 356/1635/16-ц, від 28 березня 2019 року в справі

№ 428/2873/17, від 06 лютого 2018 року в справі № 755/2720/16-ц,

від 17 квітня 2019 року в справі № 666/388/16-ц.

Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але має для банку виняткове значення (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України),, оскільки одним з основних видів діяльності Банка є кредитування фізичних та юридичних осіб, а також залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб. Застосування критерію «винятковості справи» є індивідуальним у кожній справі, а охопити всі можливі випадки є об`єктивно неможливим, однак дана справа в силу особливості предмету спору (стягнення заборгованості за кредитним договором) має для банка виняткове значення. Невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором відносно своєчасного повернення наданих Банком кредитних коштів, тягне загрозу повернення банком залучених коштів вкладникам та ставить під загрозу репутацію банка, що перешкоджає стабільній роботі АТ КБ «ПриватБанк», обмежує права та порушує майнові інтереси позивача.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для АТ КБ «ПриватБанк».

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскаржені судові рішення прийняті у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області

від 24 червня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 09 вересня 2019 року в справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило