справа № 333/5029/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: Ярошенко А.Г.,

за участі секретаря Мінаєва В.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Позичанюк К.І.

представника третьої особи Яценко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Київстар» (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53) третя особа: Первинна профспілкова організація «Київстар» (49033, м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 108/51) про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, оплату часу вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся у суд до відповідача з позовом про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, оплату часу вимушеного прогулу. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказав, що ОСОБА_1 з 05 вересня 2002 року працював на посадах інженера та інженера-енергетика у різних підрозділах Приватного акціонерного товариства «Київстар».

На посаді інженера - енергетика 2 категорії м. Запоріжжя технічного сектору (Запорізька область) технічного відділу (Східний регіон) бізнес підрозділу розвитку та підтримки телекомунікаційної мережі та сервісів технічної дирекції з 18.01 2016 року.

01 серпня 2017 року, на підставі наказу ПрАТ «Київстар» №1755-ос від 31.07. 2017 року, його було звільнено з посади інженера - енергетика 2 категорії м. Запоріжжя технічного сектору (Запорізька область) технічного відділу (Східний регіон) бізнес підрозділу розвитку та підтримки телекомунікаційної мережі та сервісів технічної дирекції у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників згідно п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Підставою для звільнення позивача став наказ ПрАТ «Київстар» №86шр від 10.03.2017 року, відповідно до якого у зв`язку із зменшенням виробничого навантаження та скорочення зони обслуговування, що зумовлює внесення змін в організацію виробництва і праці бізнес підрозділу розвитку та підтримки телекомунікаційної мережі та сервісів технічної дирекції, визначено внести в штатний розпис та організаційно-кадрову структуру вказаного підрозділу з 31 травня 2017 року зміни, зокрема скоротити чисельність та штат працівників технічного сектору (Запорізька область) технічного відділу (Східний регіон): інженер-енергетик 2 категорії м. Запоріжжя (тарифний рівень 6) - 1 посада (штатна одиниця).

30.03.2017 року ПрАТ «Київстар» видано наказ №669-ос «Про скорочення штату та чисельності працівників», яким позивача попереджено про вивільнення. Із вказаним наказом позивача ознайомлено 04.04. 2017 року.

Наказом ПрАТ «Київстар» №129шр від 19.04. 2017 року до наказу ПрАТ «Київстар» № 86шр від 10.03. 2017 року внесено зміни у зв`язку з настанням непередбачуваних обставин, зумовлених затримкою поштового пересилання з міста Києва до міста Дніпра оригіналів документів: попереджень про наступне вивільнення працівників ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і вручення вказаних попереджень цим працівникам 04.04.2017 року, п.1 наказу викладено в наступній редакції: внести в штатний розпис та організаційнО-кадрову структуру бізнес підрозділу розвитку та підтримки телекомунікаційної мережі та сервісів технічної дирекції ПрАТ «Київстар» після вивільнення працівників через два місяці з моменту вручення їм попереджень про наступне вивільнення наступні зміни.

19.04. 2017 року ПрАТ «Київстар» направило до Первинної профспілкової організації «Київстар» подання про надання згоди на вивільнення працівників технічного сектору підприємства, у тому числі і позивача у зв`язку з внесенням змін в організаційо-кадрову структуру та штатний розпис, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, оскільки позивач є членом Профспілки працівників зв`язку України та перебуває на обліку в Первинній профспілковій організації «Київстар».

03.05. 2017 року рішенням профспілкового комітету Первинної профспілкової організації «Київстар» було відмовлено ПрАТ «Київстар» у наданні згоди на розірвання трудового договору та надано обґрунтування відмови в наданні такої згоди.

Позивач вважає звільнення незаконним та звертається до суду.

У судовому засіданні позивач та його представник просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях.

Представник третьої особи позовні вимоги позивача просить задовольнити, доводи відповідача проти позову вважає не обґрунтованими.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що на даний час працює начальником сектору розвитку та технічної експлуатації мереж у Запорізькій області, позивач йому знайомий, бо був його підлеглим, який пояснив, що під час роботи позивача у компанії у 2016 році основним завданням було реалізація проекту «SWAP». Після завершення проекту «SWAP» та зміни обладнання телекомунікаційне обладнання стало споживати в два рази менше енергії тому енергетик 1 категорії в змозі був слідкувати та забезпечувати роботоспособність всієї системи.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05 вересня 2002 року працював на посадах інженера та інженера-енергетика у різних підрозділах Приватного акціонерного товариства «Київстар».

На посаді інженера - енергетика 2 категорії м. Запоріжжя технічного сектору (Запорізька область) технічного відділу (Східний регіон) бізнес підрозділу розвитку та підтримки телекомунікаційної мережі та сервісів технічної дирекції з 18.01 2016 року.

01 серпня 2017 року, на підставі наказу ПрАТ «Київстар» №1755-ос від 31.07. 2017 року, його було звільнено з посади інженера - енергетика 2 категорії м. Запоріжжя технічного сектору (Запорізька область) технічного відділу (Східний регіон) бізнес підрозділу розвитку та підтримки телекомунікаційної мережі та сервісів технічної дирекції у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників згідно п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Підставою для звільнення позивача став наказ ПрАТ «Київстар» №86шр від 10.03.2017 року, відповідно до якого у зв`язку із зменшенням виробничого навантаження та скорочення зони обслуговування, що зумовлює внесення змін в організацію виробництва і праці бізнес підрозділу розвитку та підтримки телекомунікаційної мережі та сервісів технічної дирекції, визначено внести в штатний розпис та організаційно-кадрову структуру вказаного підрозділу з 31 травня 2017 року зміни, зокрема скоротити чисельність та штат працівників технічного сектору (Запорізька область) технічного відділу (Східний регіон): інженер-енергетик 2 категорії м. Запоріжжя (тарифний рівень 6) - 1 посада (штатна одиниця).

30.03.2017 року ПрАТ «Київстар» видано наказ №669-ос «Про скорочення штату та чисельності працівників», яким позивача попереджено про вивільнення. Із вказаним наказом позивача ознайомлено 04.04. 2017 року.

Наказом ПрАТ «Київстар» №129шр від 19.04. 2017 року до наказу ПрАТ «Київстар» № 86шр від 10.03. 2017 року внесено зміни у зв`язку з настанням непередбачуваних обставин, зумовлених затримкою поштового пересилання з міста Києва до міста Дніпра оригіналів документів: попереджень про наступне вивільнення працівників ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і вручення вказаних попереджень цим працівникам 04.04. 2017 року, п.1 наказу викладено в наступній редакції: внести в штатний розпис та організаційнО-кадрову структуру бізнес підрозділу розвитку та підтримки телекомунікаційної мережі та сервісів технічної дирекції ПрАТ «Київстар» після вивільнення працівників через два місяці з моменту вручення їм попереджень про наступне вивільнення наступні зміни.

19.04. 2017 року ПрАТ «Київстар» направило до Первинної профспілкової організації «Київстар» подання про надання згоди на вивільнення працівників технічного сектору підприємства, у тому числі і позивача у зв`язку з внесенням змін в організаційо-кадрову структуру та штатний розпис, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, оскільки позивач є членом Профспілки працівників зв`язку України та перебуває на обліку в Первинній профспілковій організації «Київстар».

03.05. 2017 року рішенням профспілкового комітету Первинної профспілкової організації «Київстар» було відмовлено ПрАТ «Київстар» у наданні згоди на розірвання трудового договору та надано обґрунтування відмови в наданні такої згоди. Дані обставини також підтверджуються поясненнями наданими до позову Первинної профспілкової організації «Київстар».

Відповідно до ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Позивач є членом профспілкової організації звільнення якого можливе лише за наявності попередньої згоди виробничого органу членом якої він є, а також вищого виборчого органу цієї профспілки. Однак згода на звільнення позивача не надавалася.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КЗпП України звільнення членів виробничого профспілкового органу підприємства, установи, організації, його керівників, профспілкового представника, допускається за наявності попередньої згоди органу цієї професійної спілки.

03.05. 2017 року рішенням профспілкового комітету Первинної профспілкової організації «Київстар» було відмовлено ПрАТ «Київстар» у наданні згоди на розірвання трудового договору та надано обґрунтування відмови в наданні такої згоди. Однак представник відповідача посилається на висновок експерта № 8-4/1731 від 19.08.2017 року за яким підпис голови ППО «Київстар» не належить голові ППО «Київстар» ОСОБА_6 , а належить ОСОБА_7 та по даному факту заведено кримінальне провадження № 0007407.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із змісту вище вказаних норм права, суд відноситься критично до наданого доказу представником відповідача, а саме: висновку експерта № 8-4/1731 від 19.08.2017 року, оскільки кримінальне провадження № 0007407 не завершене а викладені висновки експерта не перевірені судом у вище вказаному кримінальному проваджені та не встановлено винуватість особи з приводу підробки підписів саме на цих документах. Отже законних підстав вважати, що вище вказані документи є недійсними у суду немає.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року №9, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч.3 ст. 36 КЗпП України). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.

Згідно ст. 492 КЗпП України власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Представник відповідача вказував на те, що позивачу пропонували перевести на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Однак з доказів наданих представником відповідача які містяться в матеріалах справи вбачається, що позивачу було запропоновано взяти участь в конкурсі на заміщення певних вакантних посад, а не безпосередньо посаду як це передбачено ст. 492 КЗпП України.

При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці. Однак, відповідачем були порушенні вище зазначені норми.

Аналізуючи вище вказані норми позивач ОСОБА_1 був звільнений без попередньої згоди профспілкового органу, без належного виконання ст. 492 КЗпП України, у зв`язку з чим повинен бути поновлений на посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі.

Положенням ч. 2 ст. 235 КЗпП України орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 8 р. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки ПрАТ «Київстар» розмір, виплаченої заробітної плати позивачу у червні 2017 року 7976,04 гривень, у липні 2017 року 11858,08 гривень.

Отже, середньоденна заробітна плата складає: 19834,12 гривень / 42 робочих дні = 472,24 гривні.

На день пред`явлення позову до суду позивач перебував у вимушеному прогулі 20 робочих днів, з 01.08. 2017 року по 29 08. 2017 року.

Таким чином, заробітна плата за час вимушеного прогулу за вище зазначений період складає (472,24 х 20) = 9444,80 гривень.

За період слухання справи починаючи з 30.08.2017 (наступний день за датою надходження) по 09.09.2019 року день винесення рішення позивач перебував у вимушеному прогулі 507 робочих днів.

Таким чином, заробітна плата за час вимушеного прогулу за вище зазначений період складає (472,24 х 507) = 239425, 68 гривень.

Отже, загальна заробітна плата за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2019 року по 09.09.2019 року складає 248870, 48 гривень.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 40, 44, 47, 49-2, 49-4,116, 117, 232, 233, 235 КЗпП України, ст.ст. 80, 104, 105, 106 ЦК України, ст.ст. 141, 209, 212, 213, 215, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Київстар» (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53) третя особа: Первинна профспілкова організація «Київстар» (49033, м. Дніпро, пр. Богдана Хмельницького, 108/51) про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, оплату часу вимушеного прогулу - задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ про припинення трудового договору №1755-ос від 31.07.2017 року, виданий Приватним акціонерним товариством «Київстар» про звільнення з роботи ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді інженера - енергетика 2 категорії/м. Запоріжжя технічного сектору (Запорізька область) технічного відділу (Східний регіон) бізнес підрозділу розвитку та підтримки телекомунікаційної мережі та сервісів технічної дирекції.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київстар» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2017 року по 09.09.2019 року у розмірі 248870, 48 гривень.

В порядку ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі на посаді інженера - енергетика 2 категорії/м. Запоріжжя технічного сектору (Запорізька область) технічного відділу (Східний регіон) бізнес підрозділу розвитку та підтримки телекомунікаційної мережі та сервісів технічної дирекції.

Повний текст рішення виготовлено 12.09.2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко