печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2019 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєва Т.Г.

при секретарі судових засідань - Шевченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченка М.Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа у виконавчому провадженні № 58276949 з примусового виконання виконавчого напису №395, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

18.06.2019 Державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченко М.Р., звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документа у виконавчому провадженні № 58276949 з примусового виконання виконавчого напису №39,5 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості.

Положенням цивільного процесуального закону, а саме частиною першою ст. 441 ЦПК України визначено, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином, подав до суду заяву про розгляд подання у його відсутність, вимоги підтримав.

Суд, вивчивши подання, дослідивши копії матеріалів виконавчого провадження, що містяться у матеріалах справи, та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

25.12.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халіком В.В. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №395, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за Договором позики від 09.07.2018.

На підставі виконавчого напису, головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченком М.Р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58276949.

05.02.2019 державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника.

06.03.2019 державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника.

Так, державний виконавець зазначає, що останнім неодноразово на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця, однак ОСОБА_1 на виклики не з`являлась.

Так, Державною міграційною службою України було надано відповідь на запит державного виконавця, про те, що ОСОБА_1 , документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 виданий 31.05.2017 органом видачі №8036.

З врахуванням того, що боржником не виконується рішення, державний виконавець, був змушений звернутись до суду з даним поданням.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною другою, третьою вказаної статі Закону визначено обов`язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 19 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За приписами частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання державного виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з`ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 5 частини першої, частини другої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Майнові відносини засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників, що означає здатність нести юридичну відповідальність за рахунок власного майна.

Звертаючись до суду із поданням про обмеження виїзду боржника за межі України, державний виконавець обґрунтував звернення до суду з поданням тим, що у порядку примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем проводяться заходи щодо забезпечення виконання рішення: накладено арешт на все майно та кошти боржника, направлено запити до компетентних органів з метою встановлення наявності майна, за рахунок якого можливо звернути стягнення, проте, вимоги державного виконавця щодо виконання виконавчого напису, проігноровані, сума боргу залишається несплаченою.

Крім того, встановлено, що складений державним виконавцем акт, який був наданий представиком стягувача від 26 березня 2019 року, за адресою: АДРЕСА_1 , є неналежним доказом, оскільки складений лише самим державним виконавцем, та підписаний останнім та представником стягувача без участі понятих, залучення яких є обов`язковим відповідно до частини другої ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна .

Окрім цього, що участі представника стягувача, варто звернути увагу, що відповідно до п. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» понятими можуть бути будь-які дієздатні особи, які не мають особистої заінтересованості у вчиненні виконавчих дій і не пов`язані між собою або з учасниками виконавчого провадження родинними зв`язками, а також підлеглі учасників виконавчого провадження. Кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не може бути меншою ніж дві особи.

Враховуючи зазначене, даний акт не є належним доказом, так як не оформлений до вимог вищезазначеного Закону.

Таким чином вбачається, що сума боргу боржником не погашена,за твердженням державного виконавця станом на день звернення до суду із поданням, заборгованості становить 150 000,00 грн.

Разом з тим, з відповіді Державної прикордонної служби України вбачається, що відомостей про перетинання ОСОБА_1 у прикордонної служби немає.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Звертаючись до суду з даним поданням, головний державний виконавець посилався на ті підстави, що боржником не вчиняються дії для виконання виконавчого документа, що трактується не інакше, як ухилення від погашення існуючої заборгованості та переховування майна, на яке передбачено звернення стягнення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у пункті 5 частини першої ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у пункті 18 частини третьої ст. 11 Закону № 606-ХІV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне. Наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Окрім цього, суд вбачає, що державним виконавець направлялись виклики до боржника, разом з цим відомостей про отримання та реальності їх направлення в матеріалах справи відсутні. Так, в матеріалах справи міститься копія конверту про направлення поштової кореспонденції на адресу боржника, при цьому судом не можливо встановити, що саме направлялось боржнику.

Також з наданих матеріалів, вбачається, що ОСОБА_1 подавала державному виконавцю заяву від 03.04.2019 про не можливість явки до останнього, у зв`язку з хворобою, що свідчить про те, що остання станом на день розгляду подання не вчиняла дій щодо ухилення від сплати боргу, а інших викликів до державного виконавця, окрім як на 05.04.2019, суду не надано.

Таким чином, суду не надано доказів того, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язання, не надано доказів того, що вона вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, зокрема, що боржник безпідставно не з`являвся на виклики державного виконавця, або доказів, які дають підстави вважати, що боржник має намір ухилитися від виконання виконавчого напису шляхом залишення території України, а також доказів того, що вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боржником суми боргу, а тому висновок про умисні дії боржника щодо уникнення виконання судового рішення є передчасним та неспівмірним з огляду на надані суду письмові докази.

На підставі вищенаведеного, керуючись положеннями Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ст. 1-22, 441 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченка М.Р. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа у виконавчому провадженні № 58276949 з примусового виконання виконавчого напису №395 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя Т.Г. Ільєва