Справа № 211/5031/18
Провадження № 2/211/369/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 жовтня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за участі представника позивача Карнаух Т.В., представника відповідача ОСОБА_1 .М ОСОБА_2 , представника третьої особи Бершадської Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди працівникові, у разі ушкодження його здоров`я, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, зазначивши, що він працював в умовах , які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві відповідача 21 рік 11 місяців. З 14.10.1988 року по 18.01.2006 року перебуваючи в трудових відносинах з ПРАТ «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ УКРАЇНА», працював машиністом кальцинатора, помічником машиніста обертової печі, машиністом (випалювачем) обертової печі, тодішня назва відповідача ВАТ «Кривий Ріг Цемент». В 2001 році ВАТ «Кривий Ріг Цемент» увійшло до складу Групи ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ. 10.01.2016 року позивачеві рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). Легенева недостатність першого-другого ступеню. У зв`язку з погіршенням стану та прогресування хвороби в липні 2018 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини позивачу було підвищено стадію професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень 3-4 стадії. Пиловий бронхіт третьої стадії . Професійне захворювання було встановлене на підставі даних Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 26.11.2004 року виданої Головним лікарем Довгинцівської районної СЕС м. Кривого Рогу , де вказано, що позивач працював в умовах підвищених параметрів концентрації шуму, пилу , ІЧ-випромінювання. З даного факту проведено розслідування комісією на підприємстві , про що було складено акт розслідування професійного захворювання від 31.01.2006 року , де зазначено , що працюючи на підприємстві відповідача позивач підпадав під вплив шкідливих факторів виробничого середовища . Запиленість повітря робочої зони пил з вмістом вільного SіO2 до 10% в концентраціях від 8.9 до 23,3 мг/м3 при ГДК 6.0 мг/м3. Тобто власником підприємства відповідача тривалий час грубо порушував ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпПУ, що саме і призвело до виникнення у позивача професійного захворювання. Факт заподіяння моральної шкоди позивачеві у зв`язку з професійним захворюванням підтверджується виписками із амбулаторної карти хворого, згідно яких вбачається, що позивач постійно відчуває фізичні страждання. Згідно висновку МСЕК від 12.04.2006 року серії ДНА -02 № 08753 позивачу було встановлено первинно 20 % втрати працездатності безстроково. За висновком МСЕК від 28.02.2008 року серії ДНА-02 № 022893 позивачу збільшено відсоток втрати працездатності до35 % безстроково та первинно встановлено 3 групу інвалідності безстроково. Згідно висновку МСЕК від 27.09.2016 року серія 12 ААА № 043137 позивачу встановлено 45% втрати працездатності та 3 група інвалідності безстроково. 02.08.2018 року позивачеві була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 70% та 2 група інвалідності безстроково, висновок серії 12 ААА № 050432. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує "забезпечення лікарськими засобами , ВМП, санаторно-курортне лікування ЛКК" . 21 рік 11 місяців позивач працював на підприємстві відповідача в шкідливих умовах, був опорою та підтримкою для своїх дітей, онуків. Фактично був єдиним годувальником сім`ї, тепер за станом здоров`я він не може повноцінно забезпечувати свою родину, усі державні компенсації ідуть на медичну реабілітацію та придбання ліків, крім того тепер сім`я несе витрати та забезпечує позивача , через, що він почуває себе неповноцінною людиною. В зв`язку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя , що завдає йому моральних страждань , позивач не може виконувати чоловічу роботу в побуті своєї родини, що пригнічує його, постійно потребує сторонньої допомоги. При захворюванні позивача повне одужання не можливе, тому він постійно переносив і буде переносити в майбутньому біль, фізичні , душевні та моральні страждання. Отримуючи необхідні ліки, можливо позивачеві стане легше переносити страждання. Моральну шкоду позивач оцінює в 148 920 грн. Розмір мінімальної заробітної плати складає 3723 грн. 40 мінімальних розмірів мінімальної заробітної плати, становить 148920 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу 5000 грн.

У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позову, пояснила по змісту позовних вимог. Позивач до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, до суду надав відзив, в обґрунтування відзиву зазначено, що позивачем не надано висновку медико-соціальної експертної комісії щодо встановлення факту спричинення моральної шкоди та не доведено в чому полягає протиправна поведінка відповідача . Позивачеві було відомо про тяжкість роботи та шкідливість технологічного процесу виробництва на підприємстві відповідача, цей факт не приховувався. Крім того позивач періодично проходив медичний огляд 2000, 2001, 2004 року та отримував довідку, що придатний до роботи. Проходив флюорографічні обстеження за 2001, 2002, 2003, 2004 роки та у нього не було виявлено ознак захворювання. Відповідач стверджував, що захворювання у позивача виникло після припинення роботи на підприємстві відповідача, та що хвороба позивача не є наслідком роботи на підприємстві відповідача. Крім того, позивач вказує, що в різні роки у нього був різний процент втрати працездатності , а тому не можна обчислювати розміром мінімальної заробітної плати за всі роки однаково. Відповідач заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу так як , вона не обгрунтована.

Представник третьої особи в судовому засіданні вважала позов обгрунтованим, у позивача встановлено професійне захворювання в наслідок роботи на підприємстві відповідача. Вимог до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області не було.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14.10.1988 року по 18.01.2006 року перебуваючи в трудових відносинах з ПРАТ «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ УКРАЇНА», працював машиністом кальцинатора, помічником машиніста обертової печі, машиністом (випалювачем) обертової печі, тодішня назва відповідача ВАТ «Кривий Ріг Цемент». В 2001 році ВАТ «Кривий Ріг Цемент» увійшло до складу Групи ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ. ( а.с. 27-29).

10.01.2016 року позивачеві рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). Легенева недостатність першого-другого ступеню. У зв`язку з погіршенням стану та прогресування хвороби в липні 2018 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини позивачу було підвищено стадію професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень 3-4 стадії. Пиловий бронхіт третьої стадії . Професійне захворювання було встановлене на підставі даних Санітарно-гігієнічної характеристики умов праці від 26.11.2004 року виданої Головним лікарем Довгинцівської районної СЕС м. Кривого Рогу , де вказано, що позивач працював в умовах підвищених параметрів концентрації шуму, пилу , ІЧ-випромінювання. (а.с. 32-33).

З даного факту проведено розслідування комісією на підприємстві , про що було складено акт розслідування професійного захворювання від 31.01.2006 року , де зазначено , що працюючи на підприємстві відповідача позивач підпадав під вплив шкідливих факторів виробничого середовища . Запиленість повітря робочої зони пил з вмістом вільного SіO2 до 10% в концентраціях від 8.9 до 23,3 мг/м3 при ГДК 6.0 мг/м3. 9. (а.с. 4).

Тобто власником підприємства відповідача тривалий час грубо порушував ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпПУ, що саме і призвело до виникнення у позивача професійного захворювання. Факт заподіяння моральної шкоди позивачеві у зв`язку з професійним захворюванням підтверджується виписками із амбулаторної карти хворого, згідно яких вбачається, що позивач постійно відчуває фізичні страждання.

Згідно висновку МСЕК від 12.04.2006 року серії ДНА -02 № 08753 позивачу було встановлено первинно 20 % втрати працездатності безстроково. За висновком МСЕК від 28.02.2008 року серії ДНА-02 № 022893 позивачу збільшено відсоток втрати працездатності до35 % безстроково та первинно встановлено 3 групу інвалідності безстроково. Згідно висновку МСЕК від 27.09.2016 року серія 12 ААА № 043137 позивачу встановлено 45% втрати працездатності та 3 група інвалідності безстроково. 02.08.2018 року позивачеві була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 70% та 2 група інвалідності безстроково, висновок серії 12 ААА № 050432. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує "забезпечення лікарськими засобами , ВМП, санаторно-курортне лікування ЛКК" . ( а.с. 5,6, 7, 8, 9, 10, 11, 12).

21 рік 11 місяців позивач працював на підприємстві відповідача в шкідливих умовах, був опорою та підтримкою для своїх дітей, онуків. Фактично був єдиним годувальником сім`ї, тепер за станом здоров`я він не може повноцінно забезпечувати свою родину, усі державні компенсації ідуть на медичну реабілітацію та придбання ліків, крім того тепер сім`я несе витрати та забезпечує позивача , через, що він почуває себе неповноцінною людиною. В зв`язку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя , що завдає йому моральних страждань , позивач не може виконувати чоловічу роботу в побуті своєї родини, що пригнічує його, постійно потребує сторонньої допомоги. При захворюванні позивача повне одужання не можливе, тому він постійно переносив і буде переносити в майбутньому біль, фізичні , душевні та моральні страждання. Отримуючи необхідні ліки, можливо позивачеві стане легше переносити страждання. Моральну шкоду позивач оцінює в 148 920 грн. Розмір мінімальної заробітної плати складає 3723 грн. 40 мінімальних розмірів мінімальної заробітної плати, становить 148920 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу 5000 грн.

Статтею 171 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

Пунктом 24 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року за №1232 встановлено, що нещасний випадок, що стався на підприємстві з працівником іншого підприємства під час виконання ним завдання в інтересах свого підприємства, розслідується комісією, утвореною підприємством, на якому стався нещасний випадок, за участю представників підприємства, працівником якого є потерпілий. Такий нещасний випадок береться на облік підприємством, працівником якого є потерпілий.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно частини першої статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина друга статті 153 КЗпП України).

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяно працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання від підприємства грошової суми за моральну шкоду залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

За змістом статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Суд не приймає заперечення відповідача щодо необгрунтованості позову та те, що захворювання у позивача не є наслідком праці на підприємстві відповідача, адже суду надано висновки МСЕК та акт складений на самому підприємстві відповідача , де чітко вказано за яких обставин виникло професійне захворювання у ОСОБА_3 , який на момент проведення розслідування на підприємстві не працював, але в акті вказано, що професійне захворювання виникло за обставин: "14.10.1988 року по 18.01.2006 року перебуваючи в трудових відносинах з ПРАТ «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ УКРАЇНА», ОСОБА_3 працював машиністом кальцинатора, помічником машиніста обертової печі, машиністом (випалювачем) обертової печі. При цьому в наслідок недосконалості технологічного процесу, запиленість повітря на його робочих місцях перевищувала ГДК." Причина професійного захворювання - " робота ОСОБА_3 на протязі 21 року 11 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони , що перевищувало ГДК" та було порекомендовано з метою ліквідації та запобігання професійних захворювань начальнику цеха узгодити з Довгинцівською РайСЕС заходи по зменшенню запиленості на робочих місцях, де працював хворий." (а.с. 4 та зворот) .

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При цьому розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Так в наслідок отримання професійного захворювання позивач не має змоги вести звичний спосіб життя , змушений постійно перебувати на обліку в ЛПЗ, приймати ліки, без яких його стан здоров`я постійно погіршується, хворобу позивача не можливо вилікувати повністю, можливо лише підтримувати постійним лікуванням, щоб не було погіршення, що завдає позивачеві великих душевних страждань та фізичного болю. Він не може допомагати своїй родині , поратися по господарству, що принижує його та гнітить, адже він звик завжди піклуватися про свою сім`ю.

Тому враховуючи викладене та роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, глибину та ступінь моральних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає в результаті професійного захворювання, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, встановлення йому втрати професійної працездатності, суд вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди в сумі 100000,00 грн.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI встановлено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Оскільки позивач при зверненні до суду із вимогами про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Крім того позивачеві довелося понести витрати на юридичну допомогу, щоб захистити свої порушені права, згідно розрахунку судових витрат а.с. 37, квитанції а.с. 36 та договору про надання правової допомоги а.с. 35 підтверджені витрати позивача на юридичну допомогу становлять 5000,00 грн. та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 173, 153 КЗпП України, ст. 1167, 1168 ЦК України, ст.ст.. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на боці відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди працівникові, у разі ушкодження його здоров`я - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ Україна» , , адреса 49044, м. Дніпро, вул. Барикадна, 15А на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 кошти в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб за спричинену моральну шкоду в зв`язку з втратою здоров`я на виробництві та 5000 (п`ять тисяч ) гривень 00 копійок витрат на правову допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ХАЙДЕЛЬБЕРГЦЕМЕНТ Україна» , адреса 49044, м. Дніпро, вул. Барикадна, 15А на користь держави судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.10.2019 року.

Суддя: Н. О. Сарат