Справа № 766/5218/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участі секретаря Красновського В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Дніпровської районної у м.Херсоні ради про визначення місця проживання дитини,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 23.08.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 15.02.2018 року до Херсонського міського суду Херсонської області подано позовну заяву про розірвання шлюбу. До вересня 2017 року місцем їхнього спільного проживання була квартира АДРЕСА_1. З кінця серпня 2017 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинились. З вересня 2017 року позивач разом з сином проживають окремо у кв.АДРЕСА_2, що належить їй на праві власності. З 03.11.2017 року за згодою ОСОБА_2, позивач та син ОСОБА_3 знялись з реєстраційного обліку з попереднього місця проживання та зареєстровані за фактичним місцем проживання у кв.АДРЕСА_2. Матеріально-побутові умови проживання дитини достатні. Позивач дбає про належне вихован6ня та навчання сина. Між сторонами виникають конфлікти щодо визначення місця проживання дитини. У зв'язку з викладеним, позивач просить визначити місцем проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання його матері ОСОБА_1; стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.05.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлені у встановлений законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зазначили, що не наполягають на стягнення судових витрат з відповідача.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, судові витрати просив покласти на позивача.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.08.2008 року, згідно актового запису про шлюб №555, зробленого 23.08.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області.

Від даного шлюбу сторони по справі мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно актового запису про народження №569, зробленого 10.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні.

Відповідно до договору дарування від 02.11.2017 року ОСОБА_1 на праві власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_2.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №16-14-11053 від 03.11.2017 року Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради від 13.04.2018 року №88 рекомендовано ОСОБА_2, ОСОБА_1 протягом місяця пройти психокорекційні консультації сімейного психолога, провести контрольне обстеження малолітнього ОСОБА_3 у невролога та отримати висновок щодо стану здоров'я дитини. Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом одного місяця за наступним порядком: кожного ранку відводити дитину разом із ОСОБА_1 до дошкільного закладу, кожну неділю місяця, з 10.00 до 12.00, в присутності матері дитини.

06.07.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Органу опіки і піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради з заявою, в якій просила вжити заходи реагування в межах компетенції, спрямовані на захист законних прав та інтересів дитини, ОСОБА_3

Згідно листа Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради Херсонської області від 23.07.2018 року №В-359 ОСОБА_1 повідомлено про те, що ОСОБА_3 неодноразово запрошувався до служби у справах дітей з метою з'ясування причин неналежного виконання рішення органу опіки та піклування, але жодного разу не з'являвся.

Надані стороною позивача докази звернення до відповідача з проханням прибути до приватного нотаріуса Волкодав В.Г. з метою нотаріального оформлення документа, яким буде визначено місце проживання дитини, та відповіді відповідача на ці звернення свідчать про те, що між сторонами існував спір щдо визначення місця проживання дитини.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 28.08.2018 року за адресою: АДРЕСА_2, де проживають позивач та дитина ОСОБА_3, для дитини обладнано окрему кімнату, в якій створені всі необхідні умови для виховання та розвитку дитини.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 07.09.2018 року за адресою: АДРЕСА_2, де проживають позивач та дитина ОСОБА_3, для дитини обладнано окрему кімнату, в якій є всі необхідні меблі, ліжко, шафа, стіл, комп'ютер, іграшки.

Згідно висновку Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради Херсонської області від 21.09.2018 року №2-49/1678, виконавчий комітет вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_1

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб'єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов'язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п.1 ст.9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір'ю не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст.2-14, 76-81, 83, 85, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, ст.29 ЦК України, ст.ст.19, 141, 157, 160-161 СК України, ст.ст.9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ч.ч.2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Дніпровської районної у м.Херсоні ради про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місцем проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання його матері ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан