ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 659/1215/18 Головуючий в І інстанції: Панкєєв В.М.
Номер провадження: №22-ц/819/1312/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Тарабаки Миколи Дмитровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 14 червня 2019 року, у складі судді Панкєєва В.М., у справі за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання,

В С Т А Н О В И В :

10 грудня 2018 року тимчасово виконуючий обов`язки начальника Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба Турінський О.В. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба суму у розмірі 329 811,23грн на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 під час навчання; а також судові витрати у розмірі 4947,17грн.

Позов обґрунтовано наступним.

Відповідач ОСОБА_1 з 26.08.2015 року (дата укладення Контракту про проходження військової служби (навчання)) по 15.05.2018 року (дата дострокового розірвання відповідачем Контракту та виключення його із списків особового складу Університету наказом начальника Університету (по стройовій частині) № 121 від 14.05.2018 року) проходив навчання та військову службу на посаді курсанта у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба.

Позивач посилається на те, що відповідно до ч.10 ст.25 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Також вказує на те, що відповідно до п.1 абз.6 Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем 26.08.2015 року, ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству Оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Крім того, зазначив, що відповідно до вимог Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах та "Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах Університетом було зроблено загальний розрахунок коштів на відшкодування витрат № 421 від 15.05.2018 року, пов`язаних з утриманням відповідача в Університеті з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу Університету, за яким загальна сума витрат склала 329 811,23грн.

Також вказав, що відповідач зобов`язався відшкодувати витрати на утримання в університеті під час навчання, про що свідчить його особистий підпис на вказаному рахунку.

На теперішній час відшкодування витрат на користь Університету відповідачем не відбувається.

На підставі викладеного просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_1 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем в проведених розрахунках на відшкодування витрат комунальних послуг та спожитих енергоносіїв не враховано, що він лише 1 курс проживав в приміщенні казарми навчального закладу, а інші два роки він особисто наймав квартиру і в приміщенні навчального закладу знаходився лише у денний час.

Крім того, розрахунок на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням по продовольчому забезпеченню позивачем надавався за період з 26.08.2015 року по 31.10.2017 року, однак на казарменому утриманні в учбовому закладі він перебував лише один рік та цей розрахунок не підтверджено відомостями щодо отримання щомісячних відомостей по продовольчому забезпеченню ОСОБА_1 (його особистими підписами в отриманні).

Також зазначив, що позивачем не надані щомісячні відомості щодо особистого отримання ним сум відповідно до розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням по грошовому забезпеченню.

На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 14 червня 2019 року позов задоволено:

--- стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба 329 811,23грн витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання;

--- стягнуто з відповідача на користь позивача 4947,17грн понесених судових витрат на сплату судового збору.

В апеляційній скарзі адвокат Тарабака Микола Дмитрович, діючий в інтересах ОСОБА_1 , просить вказане рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до довідки про доходи, наданої позивачем, перші нарахування проводились у вересні 2015 року у сумі 1765,72грн та перераховувались на банківську картку, а згідно банківської довідки перші надходження на карту ОСОБА_1 надійшли у жовтні 2015 року у сумі 3518,80грн, отже сума 1765,72грн на банківську карту відповідача не перераховувалась. Також вказав, що згідно витягу з наказу №121 від 14.05.2018 року відповідача позбавлено премії за період з 01.05.2018 року по 15.05.2018 року та 15.05.2018 року його виключено зі списків змінного складу університету та знято з усіх видів забезпечення, але відповідно до довідки про доходи йому виплачено грошове забезпечення (у травні 2018 року 9426,55грн та в червні 2018 року 2418,04грн), а згідно банківської довідки на рахунок відповідача за вказаний період кошти взагалі не надходили. Крім того, судом першої інстанції не враховано пояснення ОСОБА_1 про те, що він на казарменому утриманні в учбовому закладі взагалі не перебував, а проживав на квартирі за межами учбового закладу, про що ним було надано рапорт про зняття його з продовольчого забезпечення та проживання за межами учбового закладу, який керівництвом було задоволено. При цьому розрахунок по продовольчому забезпеченню позивачем надавався за період з 26.08.2015 року по 31.10.2017 року, але його не підтверджено відомостями по продовольчому забезпеченню ОСОБА_1 та не надано суду рапорт про зняття його з продовольчого забезпечення та проживання за межами учбового закладу. Також зазначив, що позивачем не надані перерахування банківських платежів щомісячно за період навчання відповідача по грошовому забезпеченню, тобто за вказаний період на картку було зараховано 223 518,23грн, що на 57 057,65грн менше, ніж сума, яка вказана в позові.

Справа було призначено до апеляційного розгляду на 10.09.2019 року о 14-15 годині, однак представник позивача та відповідач, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися. До суду з`явився представник відповідача адвокат Тарабака М.Д. Від позивача жодних заяв про причину неявки до суду не надходило. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу від 26.08.2015 року, укладеного між Мністерством оборони України в особі ТВО начальника Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба генерал-майора ОСОБА_2 та солдатом ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , курсант солдат ОСОБА_1 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання) і добровільно бере на себе зобов`язання проходити військову службу (навчання) у Харківському університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба протягом строку Контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють порядок проходження військової служби, та цим Контрактом.

Відповідно до п.1 абз.6 Контракту ОСОБА_1 зобов`язався відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання) в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу (а.с.6).

Із рапорту від 19.03.2018 року, поданого начальнику курсу вбачається, що курсант ОСОБА_1 звернувся з проханням про відрахування його від подальшого навчання у зв`язку з розірванням Контракту через відмову проходити військову службу на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу (а.с.15).

Відповідно до витягу з наказу №121 від 14.05.2018 року:

--- солдата ОСОБА_1 , курсанта 231/5 навчальної групи 3 курсу (набору 2015 року) інженерно-авіаційного факультету університету, відповідно до підпункту 3.2 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24 грудня 1997 року № 490, відраховано від подальшого навчання у зв`язку з розірванням контракту через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу з 15 травня 2018 року;

--- утримати суму у розмірі 329 811,23грн за період навчання в університеті, відповідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12 липня 2006 року № 964;

--- суму у розмірі 329 811,23грн внести до книги обліку нестач університету (а.с.7).

Згідно із загальним розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 №421 від 15.05.2018 року фактичні витрати, пов`язані з утриманням складають:

--- по грошовому забезпеченню 280 575,88грн;

--- по продовольчому забезпеченню 34 246,50грн;

--- по медичному забезпеченню 6601,06грн;

--- по оплаті комунальних послуг і вартості енергоносіїв 8387,79грн.

Всього 329 811,23грн (а.с.8).

Відповідно до розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 по грошовому забезпеченню, фактичні витрати, пов`язані з утриманням складають:

--- за період з 26.08.2015 року по 05.01.2017 року 28 440,25грн;

--- за період з 06.01.2017 року по 15.05.2018 року 252 135,63грн.

Всього 280 575,88грн.

Також вказано, що період навчання у вищому військовому навчальному закладі, який зараховується до строку строкової військової служби, рахувати з 26.08.2015 року по 05.01.2017 рік (а.с.9).

Відповідно до розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням по продовольчому забезпеченню курсанта ОСОБА_1 , фактичні витрати, пов`язані з утриманням за період з 26.08.2015 року по 31.10.2017 року складають 34 246,50грн (а.с.10).

Згідно із довідкою розрахунком на відшкодування витрат комунальних послуг та спожитих енергоносіїв, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 під час навчання в ХНУПС понад встановленого строку строкової військової служби у період з 06.01.2017 року по 15.05.2018 року, загальна сума коштів на відшкодування витрат комунальних послуг та енергоносіїв складає 8387,46грн (а.с.14).

Відповідно до довідки для відпрацювання уточненого розрахунку розміру коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 № 3/64 від 14.05.2018 року: період навчання у вищому військовому навчальному закладі, який зараховується до строку строкової військової служби рахувати з 26.08.2015 року по 05.01.2017 року; період навчання у вказаному закладі, який не входить до строку строкової військової служби рахувати з 06.01.2017 року по 15.05.2018 року (а.с.16).

Із довідки щодо продовольчого забезпечення вбачається, що колишній курсант ОСОБА_1 за весь період навчання (окрім канікулярної відпустки) перебував на продовольчому забезпеченні за рахунок державних коштів. Вказано, що незалежно від того проживав він на території університету або в найнятому житлі, приходив він до їдальні або ні, згідно вимог керівних документів він перебував на продовольчому забезпеченні у вказаний період та продукти на нього видавались. Також зазначено, що розрахунок коштів на нього порахований по періодах згідно з урахуванням вартості норми забезпечення, яка змінювалась згідно з Договорами та додатковими угодами між Міністерством оборони та суб`єктом господарювання, який надавав послуги з харчування військовослужбовців університету. Фактичні витрати на продовольче забезпечення пораховані з 26.08.2015 року по 31.10.2017 року (а.с.83).

Відповідно до довідки щодо понесених витрат на комунальні послуги, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , розрахунок на відшкодування витрат комунальних послуг та спожитих енергоносіїв порахований по періоду згідно довідки № 3/64 від 14.05.2018 року з 26.08.2015 року по 15.05.2018 року без урахування канікулярних відпусток (а.с.84).

Із довідки Харківського національного університету Повітряних Сил про доходи ОСОБА_1 вбачаються щомісячніперерахування у період з вересня 2015 року по червень 2018 року та загальна сума доходу за цей період становить 280575,88грн (а.с.85-86).

При апеляційному розгляді до справи за клопотанням представника відповідача адвоката Тарабаки М.Д. було долучено надана Головним управлінням ДФС у Харківській області Відомість з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 3 кварталу 2015 року по 2 квартал 2018 року (підприємство ХНУПС, ). За вказаною відомістю відповідачем отримано від позивача 278828,48грн заробітної плати та грошового забезпечення. У відомості зазначено, що інформація потребує уточнення у податкових агентів. Тобто, вказана сума майже повністю збігається з тою, яка надана позивачем, розбіжність складає лише 1747,40грн (0,6%). Отже вважається доведеним отримання відповідачем від позивача 280575,88грн грошового забезпечення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 не виконав умови Контракту від 26 серпня 2015 року та порушив п.1 Контракту, яким передбачено підстави відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, а саме, що дострокове розірвання Контракту у зв`язку з небажанням особи продовжувати навчання є підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку у вищому навчальному закладі Міністерства оборони України.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильним по суті і до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

Згідно із ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.611 Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч.10 ст.25 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Пунктом 1 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах (затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964) визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з:

- грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням;

- перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку;

- оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Пунктом четвертим визначено, що розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Відповідно до п.7 Порядку у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач під час укладення Контракту від 26.08.2015 року був ознайомлений з його умовами, погодився з ними, та підписав його. Контракт був укладений відповідачем на власний розсуд, з врахуванням вимог цивільного законодавства та за умовами сторони взяли на себе певні зобов`язання, погодили порядок вирішення окремих питань.

Відповідно до Контракту відповідач несе зобов`язання по відшкодуванню витрат, пов`язаних з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання) в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу згідно затвердженого розрахунку.

Таким чином. позовні вимоги є обґрунтованими й такими, що підтверджуються належними доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами та є такими, що висновків суду не спростовують. Зокрема, відповідачем не підтверджено належним чином та не надано допустимих доказів того, що позивачем насправді на його грошове й продовольче забезпечення, а також витрати на комунальні послуги, пов`язані з його утриманням під час навчання,витрачено менші суми, ніж ті, які заявлені в позові згідно загальному розрахунку №421 від 15.05.2018 року, з урахуванням також і позбавлення його премії за період з 01.05.2018 року по 15.05.2018 року, а також і того, що йому, згідно з позовними вимогами, виплачувалось грошове забезпечення (у травні 2018 року 9426,55грн та в червні 2018 року 2418,04грн) в той час, коли його було виключено зі списків університету. Надана ним до суду в якості доказу копія банківських надходжень на картку (а.с.69-70) не може вважатися належним доказом на підтвердження чи спростування певних обставин, оскільки з нього не вбачається період, який охоплюється вказаними надходженнями, а також не ідентифіковані джерела надходжень. Належним доказом з цього приводу слугує надана самою ж стороною відповідача Відомість з державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 3 кварталу 2015 року по 2 квартал 2018 року (підприємство ХНУПС, ). За вказаною відомістю відповідачем отримано від позивача 278828,48грн заробітної плати та грошового забезпечення. У відомості зазначено, що інформація потребує уточнення у податкових агентів. Тобто, вказана сума майже повністю збігається з тою, яка надана позивачем, розбіжність складає лише 1747,40грн (0,6%). Отже вважається доведеним отримання відповідачем від позивача 280575,88грн грошового забезпечення. Також підлягають відхиленню й посилання скаржника на неперебування ним на казарменому утриманні у відповідний період та проживання в зазначений час на квартирі за межами учбового закладу, оскільки відсутні належні докази (зокрема задоволений керівництвом відповідача рапорт) щодо проживання за межами навчального закладу та харчування за власний кошт відповідача. При цьому слід враховувати й те, що відповідно до довідки щодо продовольчого забезпечення в незалежності від того, проживав він на території університету або в найнятому житлі, приходив він до їдальні або ні, згідно вимог керівних документів курсант перебував на продовольчому забезпеченні у вказаний період та продукти на нього видавались. Крім того, підлягають залишенню поза увагою й посилання на ненадання позивачем перерахування банківських платежів щомісячно по грошовому забезпеченню за період його навчання, а також на зарахування на картку 223 518,23грн, що на 57 057,65грн менше ніж сума, яка вказана в позові, оскільки позивачем належними доказами доведена загальна сума та її складові на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача, а з іншого боку, навіть надана ним копія банківських надходжень на картку свідчить про загальну суму надходжень з жовтня 2015 року по травень 2018 року в розмірі 330400,12грн.

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Тарабаки Миколи Дмитровича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 14 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання безпосередньо до Верховного Суду касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 12 вересня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська