Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 643/1947/13-ц

провадження № 61-43579св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач 1 - ОСОБА_2 ,

відповідач 2 - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Харківської області в складі судді Оксененко В. А. від 07 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 06 грудня 2011 року позивач надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 70 000 дол. США, що на той час було еквівалентно 560 000 грн, які позичальник зобов`язався повернути до 05 квітня 2012 року, але у встановлений термін кошти не повернув. ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , отримані кошти відповідач витратив в інтересах сім`ї, тому, невиконання зобов`язань за договором позики тягне за собою відповідальність його дружини. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів суму боргу 565 000 грн та за період з 05 квітня 2012 року по 04 квітня 2013 року - 16 753,97 грн в рахунок 3% річних, 2 800 в рахунок інфляції та відшкодувати витрати по сплаті судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2013 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 565 000 грн в рахунок боргу; 16 753,97 в рахунок 3% річних за період з 05квітня 2012 року по 04 квітня 2013 року, 2 800 в рахунок інфляції із 05 квітня 2012 року по 04 квітня 2013 року, 3 509 грн в рахунок судових витрат, а всього 588 062,97 грн. У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 не виконав зобов`язання із повернення грошових коштів позивачу, отриманих за договором позики, та дійшов висновку про можливість покладення солідарного обов`язку на відповідачів, як на подружжя, оскільки позика була використана в інтересах сім`ї.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року заяву ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2013 року залишено без задоволення. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, наведені заявником причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є поважними.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У вересні 2018 року ОСОБА_3 подала до Верховного суду касаційну скарну на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення та передати справу на розгляд до апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що про існування оскаржуваного судового рішення заявник дізналася у 2018 році від виконавчої служби, під час проголошення судового рішення присутня не була, копію судового рішення отримала 17 квітня 2018 року, після чого подала апеляційну скаргу, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження вона пропустила з поважних причин.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 06 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 643/1947/13-ц з Московського районного суду м. Харкова.

Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2013 року було стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 565 000 грн в рахунок боргу; 16 753,97 в рахунок 3% річних за період з 05 квітня 2012 року по 04 квітня 2013 року, 2 800 в рахунок інфляції із 05 квітня 2012 року по 04 квітня 2013 року, 3 509 грн в рахунок судових витрат, а всього 588 062,97 грн. У задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У травні 2018 року ОСОБА_3 подала на вказане судове рішення апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування заяви про поновлення строку зазначила, що про існування оскаржуваного рішення дізналася лише у квітні 2018 року від виконавчої служби.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 травня 2018 року визнано наведені ОСОБА_3 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2013 року неповажними. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня залишено без руху та надано строк для надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з посиланням на інші обґрунтовані підстави для поновлення строку.

В зазначеній ухвалі було встановлено, що про існування спору в суді про стягнення з ОСОБА_3 боргу останній було відомо, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та журналом судового засідання від 25 березня 2013 року.

Згідно довіреності від 28 березня 2013 року ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_6 представляти свої інтереси, у тому числі отримувати копії судових рішень.

Відповідно до журналу судового засідання Московського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2013 року, представник відповідача - Давиденк С. В. приймав участь у судовому засіданні та був присутнім при оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення.

18 квітня 2013 року ОСОБА_6 отримав повний текст оскаржуваного судового рішення.

З акту державного виконавця від 30 серпня 2013 року ОСОБА_7 . встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 боржник мешкає, але надати доступ до житла відмовився, посилаючись на відсутність представника, що підтверджується підписом ОСОБА_3 .

Так, 06 липня 2018 року на виконання ухвали апеляційного суду Харківської області від 14 травня 2018 року ОСОБА_3 подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначено, що під час проголошення оскаржуваного судового рішення вона присутня не була, про існування оскаржуваного судового рішення вона дізналася у квітні 2018 року від виконавчої

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_3 була залучена до участі у справі, її представник був присутнім в судовому засіданні під час проголошення рішення та отримав копію повного тексту оскаржуваного рішення 18 квітня 2013 року, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява № 3236/03) вказав, що суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскаржене судове рішення є таким, що ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування оскарженого судового рішення відсутні.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Оскільки оскаржені рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 07 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун