ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Херсон

Номер справи: 766/11839/17

Номер провадження: 22-ц/819/860/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Кузнєцової О.А.,

секретар Шибінська А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 березня 2019 року, у складі судді Дорошинської В.Е., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

В липні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мотивуючи його тим, що вона перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем. З 2014 року з відповідачем не проживають разом. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. З урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути на свою користь на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25 жовтня 2017 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

03 квітня 2018 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 жовтня 2017 рокузадоволено, заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15.03.2019 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1000,00 грн, на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

З апеляційною скаргою на вказане рішення суду звернувся ОСОБА_1 Скарга обґрунтована тим, що судом неповно та однобічно досліджено надані сторонами докази, а саме не враховано, що діти проживають також і з ним, та він також несе витрати на їх утримання. Просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, вказує, що вона надала суду достатньо доказів на підтвердження того, що діти проживають разом з нею та саме вона виконує обов`язок по утриманню дітей. Не заперечує, що після звернення до суду з позовом та скасування заочного рішення суду про стягнення аліментів, відповідач приймає участь у додаткових витратах на дітей, однак наполягає на тому, що згоди щодо способу утримання дітей між ними не досягнуто, тому просить рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін та представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Спірні правовідносини регулюються положеннями СК України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За частинами першою та другою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

З матеріалів справи слідує, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З пояснень сторін слідує, що до припинення фактичних шлюбних відносин ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх діти проживали в будинку відповідача ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

На час розгляду справи судами діти зареєстровані за місцем реєстрації батька в АДРЕСА_1 , що підтверджено матеріалами справи.

З копії амбулаторної карточки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вбачається, що адресою проживання дітей є АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту від 20.01.2019 року, складеного ОСББ «Комкова 92», ОСОБА_2 разом зі своїми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 з липня 2017 року по теперішній час.

Відповідно до акту від 19.04.2019 року, складеного органом самоорганізації населення №25 Корабельного виконкому районної у м.Херсоні ради діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з батьком в будинку АДРЕСА_1 .

Під час перегляду справи судом апеляційної інстанції було допитано в якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які в судовому засіданні показали, що є сусідками по дачі матері позивачки та зазначають, що влітку 2017 та 2018 років діти майже весь час проводили на дачі з бабусею та матір`ю.

Свідок ОСОБА_7 вчитель ОСОБА_3 показала, що дітей привозить та забирає зі школи, як правило, батько. Зі слів ОСОБА_3 вони з братом живуть у батька, інколи ночують у матері.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що очолює квартальний комітет та знає ОСОБА_1 , вказує, що діти живеть батька 2-3 рази на тиждень, батько відвозить дітей до школи.

Свідок ОСОБА_11 - сусідка ОСОБА_1 , пояснила, що знає сім`ю ОСОБА_1 , бо спілкується з мамою відповідача. На її думку діти живуть у ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_12 - дружина ОСОБА_1 пояснила, що з 2017 року вона проживає разом з відповідачем. У дітей в будинку у відповідача залишились їх облаштована дитяча кімната, діти відносяться до будинку відповідача, як до власного дому. Вони всі разом, в тому числі з позивачкою ОСОБА_2 , святкують сімейні свята. 2-3 дні на тиждень діти ночують у батька, він возить їх до школи.

Свідок ОСОБА_13 - сусідка ОСОБА_2 показала, що діти постійно живуть з матір`ю. Вранці дітей до школи возить батько.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_2 , спілкується з позивачкою та на її думку діти весь час живуть з матір`ю. Бачила як дітей з дому вранці забирає батько та відвозить до школи. Ввечері мати відповідача приводить дітей додому до позивачки.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України).

Частинами 2 та 3 статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У частині другій статті 182 СК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статей 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому необхідно враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що судового рішення про визначення місця проживання дітей не ухвалювалось. Діти переважно проживають у матері та вільно спілкують з батьком, по кілька днів на тиждень можуть ночувати у нього в дома.

Добровільної домовленості щодо способу утримання дітей між батьками не досягнуто. З матеріалів, що надані сторонами, вбачається, що обоє батьків приймають участь у додаткових витратах на утримання дітей - сплачують за додаткові зайняття, розвиваючі гуртки, спортивні секції, подорожі, розваги тощо.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що діти проживають з матір`ю та саме вона організовує їхнє життя, побут, відпочинок, лікування тощо, та в зв`язку з відсутністю добровільної домовленості з батьком дітей має право на отримання коштів на утримання дітей (аліментів) за рішенням суду у розмірі визначеному законом та рішенням суду.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки рішення суду постановлено правильно у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.367, п.1ч.1 ст.374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України Херсонський апеляційний суд у складіколегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.В. Вейтас

Судді: В.О. Бездрабко

О.А. Кузнєцова

Повний текст постанови складено 16 вересня 2019 року

Суддя: І.В. Вейтас