Справа № 487/8527/18
Провадження №2/489/1115/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання - Середою А.В.,

за участю:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору № 5-48 довічного утримання укладеного 03.02.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Грачовою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 5-49. Мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені договором, укладеним між ними, не звертає уваги на його потреби і стан здоров`я, не забезпечує його харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою. Відповідач жодного разу його не провідував, не доглядав за ним, та взагалі відмовляється оглядати його. Відповідач провідував його не більше двох разів за весь період з моменту укладання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надала заяву про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти позову не заперечує.

Суд не вбачає передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, та вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, що повністю узгоджується з приписами статті 223 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

6/25 частки житлового будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22.05.1967 року; договору, посвідченого нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори 26.04.1969 року за реєстровим № 1743, зареєстрованого ММБТІ 15.05.1969 року, дублікат якого видано державним нотаріусом державного нотаріального архіву Миколаївської області 25.11.2015 року за реєстровим № 2-271.

03 лютого 2017 року між ОСОБА_1 (далі - відчужувач) та ОСОБА_2 (далі - набувач) укладено договір довічного утримання (догляду), відповідно до якого відчужував передає майно у власність набувача, а останній в свою чергу зобов`язується забезпечувати відчужувача утримання та доглядом довічно. Майно, що відчужується складається з 6/25 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , на земельній ділянці комунальної власності, який посвідчено державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Грачовою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 5-49.

На підставі п. 12 вищевказаного договору, набувач зобов`язаний: забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно, а саме забезпечувати відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного проживання у відчужуваній частці домоволодіння, здійснення догляду та надання необхідної допомоги; надання побутових послуг (лагодження одягу та взуття, вологе прибирання домоволодіння - один раз на тиждень, прання та прасування білизни - один раз на тиждень); виконання різних видів ремонтних робіт ( ремонт побутової та аудіо-відео техніки); поточний ремонт належної частки домоволодіння не рідше одного разу на 5 років, тощо); придбання для відчужувача лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів та на її лікування; щотижневого забезпечення відчужувача продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем його проживання та оплати їх вартості; організація щоденного триразового харчування відчужувача. Вартість матеріального забезпечення (харчування, догляд, необхідна допомога, тощо) визначена сума в розмірі 200 грн. щомісячно. Вартість підлягає індексації в порядку, встановленого законом та підлягає оподаткуванню.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 не виконує взяті на себе обов`язки, які передбачені договором, укладеним між ними, не звертає уваги на її потреби і стан здоров`я, не забезпечує її харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою. Відповідач жодного разу не провідав, не доглядав за нею.

Відповідач позов підтримала та визнала позовні вимоги в повному обсязі.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено в ст. 744 Цивільного кодексу України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 755 Цивільного кодексу України договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

В силу ч.ч. 2, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Так, підстави для припинення укладеного договору шляхом розірвання визначені в абзаці 9 договору, а саме договір довічного утримання може бути розірвано за згодою сторін, а у випадках невиконання його умов та відмови від добровільного розторгнення однією з сторін - в судовому порядку.

Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, яка надає це утримання.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 756 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

В розумінні ч. 1 ст. 756 Цивільного кодексу Цивільного кодексу України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на житловий будинок у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов`язано.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 03 лютого 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Грачовою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 5-48.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 коп. судового збору сплаченого за квитанцією від 18 грудня 2018 року №28.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «26» вересня 2019 року.