Справа №601/1283/19
Провадження № 2/601/551/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Мочальської В.М.,

з участю секретаря Коляди О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 пред`явив позов до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником житлової квартири АДРЕСА_1 . У житловому будинку крім нього зареєстрований його син ОСОБА_2 .. Відповідач з 2011 року не проживає у вказаній квартирі. Його прописка перешкоджає йому належним чином розпоряджатися власним житлом та значно обмежує його законні права, крім того він змушений нести додаткові фінансові витрати у зв`язку з оплатою комунальних послуг.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач є власником житлової квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі продажу від 28 вересня 1992 року та реєстраційним посвідченням від 16 листопада 1992 року.

З акту обстеження фактичного місця проживання громадян від 02 липня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 протягом 8 (восьми) років по АДРЕСА_2 не проживає, а проживає у м. Тернопіль.

З довідки виданої Білокриницькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області № 972 від 02 липня 2019 року вбачається, що в склад сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 входить: дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України власник житла має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 без поважних причин не проживає у житловому будинку ОСОБА_1 понад вісім років, однак не вчиняє дій щодо зняття з реєстрації місця проживання у житлі ОСОБА_1 , що створює перешкоди позивачу як власнику житлового будинку у користуванні майном та є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 19, 81, 141, 209 - 211, 223, 228, 229, 235, 263 - 265, 268, 273, 280 - 282, 284, 287, 288, 289, 354, 355, пп. 15.5 п.15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловою квартирою АДРЕСА_1 .

У відповідності до ч.1 ст. 142 ЦПК України повернути ОСОБА_8 з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок, сплаченого ним при поданні позову по квитанції №72 від 03 липня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вказане рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 23 вересня 2019 року.

Головуючий