Справа № 462/4534/17 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/811/2087/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.;

ОСОБА_2 представника АТ КБ «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника Акціонерного товариства „Комерційний банк „ПриватБанк, на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 серпня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк (на даний час - Акціонерне товариство „Комерційний банк „ПриватБанк; в подальшому „Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення зі згаданого відповідача 24 703 грн. 07 коп. заборгованості за кредитним договором, який було укладено між Банком та ОСОБА_4 16.02.2006 року (в подальшому „Кредитний договір).

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що відповідно до Кредитного договору ОСОБА_4 отримав в Банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 15 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком договір. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, однак відповідач належним чином умов вказаного договору не виконав і станом на 31.08.2017 року в нього утворилась заборгованість перед Банком у розмірі 24 703 грн. 07 коп., з яких: 3 442 грн. 28 коп. - заборгованість за кредитом, 19 608 грн. 26 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 1 152 грн. 53 коп. штрафу (процентна складова) (а.с. 2-3).

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено у звязку з пропуском Банком строку звернення до суду (а.с. 84-86).

Дане рішення оскаржив представник Банку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, покликаючись на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Покликається на те, що 13.02.2015 року позивач (Банк) здійснив списання з рахунку відповідача для погашення кредитної заборгованості останнього, а відтак вважає помилковим висновок суду про те, що початок перебігу позовної давності почався з дати здійснення останнього платежу з 27.09.2009 року (а.с. 89-92).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 1 статті 82 ЦПК України що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та не оспорюється Банком, те, що Кредитний договір між Банком та відповідачем було укладено 16 лютого 2006 року (а.с. 7), останній платіж по якому відповідачем самостійно було здійснено 27 вересня 2009 року (а.с. 58), а Банк з даним позовом до суду звернувся лише 27 вересня 2017 року через 8 (вісім) років після здійснення відповідачем останнього платежу.

При цьому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що автоматичне списання Банком 13 лютого 2015 року коштів з рахунку відповідача для погашення його заборгованості не є підставою для переривання строку позовної давності у розумінні положень статті 264 ЦК України, оскільки переривання строку можливе лише тоді, коли такий строк не закінчився.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника Акціонерного товариства „Комерційний банк „ПриватБанк, залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 серпня 2018 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 14 березня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_5