Ухвала

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 289/469/16-ц

провадження № 61-21990св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

треті особи: ОСОБА_5 , служба у справах дітей Радомишльської районної адміністрації,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 07 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Миніч Т. І., Трояновської Г. С., Павицької Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просив виселити останню та її неповнолітніх дітей з квартири АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки.

Позов обґрунтовано тим, що 27 лютого 2008 року ОСОБА_5 передав в іпотеку банку двокімнатну квартиру загальною площею 51 кв. м, житловою площею 32,00 кв. м. В договорі зазначено, що ОСОБА_5 діє з відома та письмової згоди ОСОБА_6 , з якою він перебуває у шлюбі. Письмове свідчення про згоду посвідчене приватним нотаріусом. Квартира, яка передана в іпотеку, придбана за кредитні кошти. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 15 вересня 2015 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27 лютого 2008 року № ZREWGL00004251, укладеним між банком та ОСОБА_5 , звернуто стягнення на належну останньому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 . Цим же рішенням виселено ОСОБА_5 із вказаної квартири.

Позивач своєчасно надіслав відповідачу ОСОБА_1 вимоги про добровільне виселення її разом із членами сім`ї з вказаної квартири. Проте у визначений строк ОСОБА_1 та її неповнолітні діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 добровільно з квартири не виселились та проживають у ній на даний час.

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просила визнати недійсним договір іпотеки від 27 лютого 2008 року.

Позов обґрунтовано тим, що іпотечний договір не підписаний на кожній сторінці та відсутня згода всіх членів сім`ї на його укладення.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 25 серпня 2016 року, з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 17 жовтня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Виселено ОСОБА_1 та її дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , з квартири АДРЕСА_1 (яка є предметом іпотеки). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 689,00 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 07 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 25 серпня 2016 року залишено без змін.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг, позиції інших учасників справи

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у лютому 2017 року засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 07 грудня 2016 року, в якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та направити справу для нового розгляду до суду апеляційної інстанції.

Станом на дату постановлення цієї ухвали від інших учасників справи не надходило заперечень на вищезазначену касаційну скаргу.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 07 грудня 2016 року, витребувано матеріали справи з Радомишльського районного суду Житомирської області та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , служба у справах дітей Радомишльської районної державної адміністрації, про виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_5 , служба у справах дітей Радомишльської районної державної адміністрації про визнання договору іпотеки недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 07 грудня 2016 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 23 жовтня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик