П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 жовтня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України, іншим органам державної реєстрації прав, нотаріусам та іншим спеціальним суб`єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані із державною реєстрацією права власності, інших речових прав, обтяжень щодо нерухомого майна за переліком:

- квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 55,10 м2, загальною площею 87,10 м2, реєстраційний номер 382;

- квартира АДРЕСА_2 , житловою площею 80,40 м2, загальною площею 116,50 м2, реєстраційний номер 382;

- квартира АДРЕСА_3 , житловою площею 99,40 м2, загальною площею 135,10 м2, реєстраційний номер 382;

- квартира АДРЕСА_4 , житловою площею 53,00 м2, загальною площею 72,50 м2, реєстраційний номер 382;

- квартира АДРЕСА_5 , житловою площею 60,10 м2, загальною площею 81,20 м2, реєстраційний номер 382;

- квартира АДРЕСА_6 , житловою площею 77,70 м2, загальною площею 117,50 м2, реєстраційний номер 391, в тому числі, проте, не виключно приймати рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкривати і закривати розділи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вносити до них відповідні записи.

Заява обґрунтована тим, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року по справі №810/1163/17 позов ОСОБА_1 до державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Вікторії Юріївни, третя особа ПАТ «Родовід Банк», про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено, визнано протиправними та скасовано рішення державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Вікторії Юріївни про державну реєстрацію прав на їх обтяжень; зобов`язано відповідача в установленому порядку внести до державного реєстру речових прав на вказане нерухоме майно записи про скасування державної реєстрації права власності ПАТ «Родовід Банк» на об`єкти нерухомого майна; зобов`язано відновити в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» залишено без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року залишено без змін. 20 березня 2019 року у своїй постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що даний спір не є публічно-правовим, а таким, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, а тому скасувала зазначені судові рішення та провадження у справі закрила. У постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що позов по справі №810/1163/17 має розглядатися за правилами цивільного судочинства, оскільки більша частина майна знаходиться в Печерському районі міста Києва, а ПАТ «Родовід Банк» має бути відповідачем у справі. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ «Родовід Банк» зазначає, що суд першої інстанції не обґрунтував свої висновки наявністю передбачених ст. 149 ЦПК України підстав для застосування заходів забезпечення позову. Суд не перевірив та не з`ясував наявність спору між сторонами щодо спірних об`єктів нерухомого майна, а також те, кому належали спірні квартири на момент прийняття оскаржуваної ухвали. На момент постановлення оскаржуваної ухвали квартири не були у власності позивача ОСОБА_1 або відповідача ПАТ «Родовід Банк». При вжитті заходів забезпечення позову судом не доведено співмірність позовних вимог із вимогами, зазначеними у заяві про забезпечення позову. Суд першої інстанції не врахував положень ст. 153, 154 ЦПК України та, забезпечуючи позов до його подачі, залишив без вирішення питання зустрічного забезпечення та не навів мотивів у судовому рішенні про їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Існує ризик, що відповідач у подальшому може будь-яким чином здійснити відчуження квартири.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір щодо квартир, які раніше належали позивачу, та право власності на які, на думку позивача, незаконно набув банк.

Після подачі заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 подав позовну заяву, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), прийнятих державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю. 20 лютого 2017 року: індексний номер 33938606 щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 382, квартира АДРЕСА_1 житловою площею 55,10 кв.м., загальною площею 87,10 кв.м.; індексний номер 33945092 щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номері 82 , квартира АДРЕСА_2 , житловою площею 80,40 кв.м., загальною площею 116,50 кв.м; індексний номер 33937634 щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 382, квартира АДРЕСА_3 , житловою площею 99,40 кв.м., загальною площею 135,10 кв.м.; індексний номер 33944379 щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 382, квартира АДРЕСА_4 житловою площею 53,00 кв.м., загальною площею 72,50 кв.м.; індексний номер №33943469 щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 382, квартира АДРЕСА_5 житловою площею 60,10 кв.м. загальною площею 81,20 кв.м.; індексний номер №33936469 щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 391, квартира АДРЕСА_6 житловою площею 77,70 кв.м., загальною площею 117,50 кв.м.; зобов`язати державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського територіального округу Пономарьову В.Ю. внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на вищезазначені об`єкти нерухомого майна.

Також позивач в суді першої інстанції збільшив позовні вимоги та просив суд поновити державну реєстрацію права власності позивача на спірні квартири.

Судом встановлено, що квартири, на які оскаржуваними рішеннями було зареєстровано за ПАТ «Родовід Банк» право власності, належали ОСОБА_1 на підставі договорів дарування та договорів купівлі-продажу.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо співмірності заходів забезпечення позову з заявленими позовними вимогами, а також з наявністю загрози невиконання чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У пункті 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26 жовтня 2011 року, зазначено, що внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні відповідних записів, а також у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав.

Отже, у разі невжиття заходів забезпечення позову у справі може мати місце відчуження нерухомого майна його власником третім особам, що у свою чергу призведе до неможливості поновлення запису про речові права ОСОБА_1 , у разі задоволення позову, а, отже, рішення суду у такому випадку буде неможливо виконати.

Заперечуючи проти забезпечення позову у справі, ПАТ «Родовід Банк» зазначає, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали квартири не були у власності позивача ОСОБА_1 або відповідача ПАТ «Родовід Банк». 05 липня 2019 року на виконання постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, які стали підставою для відміни реєстрації права власності на спірні квартири за ПАТ «Родовід Банк», були поновлені незаконно скасовані реєстраційні записи.

У суді апеляційної інстанції представник відповідача вказував на те, що арешт на нерухоме майно накладено під час дії тимчасової адміністрації, що заборонено законом.

В той же час, на момент постановлення оскаржуваної ухвали нерухоме майно не було зареєстровано за банком, оскільки рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень були визнані протиправними та скасовані, а реєстраційні записи, як зазначає сам відповідач, були поновлені лише 05 липня 2019 року.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Родовід Банк» також вказував на те, що суд не дав оцінки інформації щодо наявності провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 , в рамках якого усі шість квартир були реалізовані на аукціоні третій особі, та право власності на квартири було зареєстровано 26 травня 2018 року. У той же час, у своїх запереченнях від 25 вересня 2019 року представник ПАТ «Родовід Банк» вказує на те, що позивач та його представники, подаючи безпідставні клопотання та позови, намагаються чинити перешкоди ПАТ «Родовід Банк» у реалізації свого права власності на ці квартири. Такі доводи свідчать про неоднозначну позицію відповідача щодо власника квартир.

У даному випадку, у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують зазначені відповідачем обставини щодо права власності третіх осіб на спірні квартири. Треті особи, про яких зазначає апелянт, не заявляли свої права на нерухоме майно, якого стосується даний спір, та не оскаржували ухвалу суду від 12 червня 2019 року.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Родовід Банк»також зазначає про те, що суд не вирішив питання зустрічного забезпечення, не дав оцінку доводам заяви щодо забезпечувальних заходів та не навів мотивів у судовому рішенні про їх прийняття чи відмову у прийнятті.

Відповідно до частини сьомої статті 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із частиною першою статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Враховуючи наведене правило процесуального Закону суд має право, втім він не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені частиною третьою статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року (справа № 61-11274св18).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Так, позивач має зареєстроване місце проживання на території України і суду не надано доказів, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Отже, суду не надано доказів, які б свідчили про обов`язок суду, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 154 ЦПК України вжити заходів зустрічного забезпечення.

За таких обставин, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції дотримано норми процесуального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 10 жовтня 2019 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.