РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/19715/18

Провадження № 22-ц/4815/260/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Боймиструка С.В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут",

відповідачі - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Кучиної Н.Г. від 5 грудня 2018 року, проголошене в 10 год. 00 хв. в м. Рівне, дата складання повного судового рішення - 7 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

18.10.2018 року ТОВ "Рівнегаз збут" звернулось в суд з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання.

Позов мотивує тим, що ним здійснювалось постачання природного газу ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2500, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 6.11.2015 року за №1386/27831 та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 6.11.2015 року за № 1382/27827.

Постачання природного газу за вказаною адресою здійснювалось товариством по особовому рахунку НОМЕР_2 на підставі договору, укладеного з ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.11.2017 року спадкоємцями майна ОСОБА_6, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2, є ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (довідки №103426408, №103426392 ) квартира № АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності відповідачів, розмір частки ОСОБА_5 становить 1/2, ОСОБА_4 - 1/2.

Проте, відповідачі, як спадкоємці майна ОСОБА_6, до 28.09.2018 року, в супереч вимогам ч.1 ст. 1281 ЦК України, не повідомляли товариство про відкриття спадщини, та обов'язку щодо оплати послуг з газопостачання з лютого 2017 року не виконували. Лише 28.09.2018 року з одним із співвласників майна - ОСОБА_5 за наявності згоди ОСОБА_4, укладено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, шляхом підписання заяви-приєднання.

Окрім того, 2.10.2018 року ОСОБА_5, не погоджуючись із сумою заборгованості за надані послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_2, звернувся до товариства із заявою про проведення перерахунку за надані послуги з часу вступу в спадщину. Листом від 8.10.2018 року №Rvz203-СЛ-10988-1018 відповідачів повідомлено про необхідність оплати заборгованості за надані послуги з газопостачання.

Із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог ТОВ "Рівнегаз збут" просить суд стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 солідарно на свою користь 30562 грн. 08 коп. за надані послуги з газопостачання та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 5 грудня 2018 року стягнуто з ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 на користь ТОВ "Рівнегаз збут" 30562 грн. 08 коп. за надані послуги з газопостачання та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 гр.

Рішення мотивовано тим, що 28.09.2018 року позивачу стало відомо про відкриття спадщини, а тому ТОВ "Рівнегаз збут" своєчасно, упродовж строку, встановленого частиною 2 статті 1281 ЦК України, пред'явило свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, а саме з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Однак, враховуючи, що відповідач ОСОБА_5 є неповнолітнім, суд дійшов висновку, що він не може бути солідарним боржником.

У поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_4 покликається на те, що вона не знала і не могла знати на момент смерті ОСОБА_6 про наявність боргових зобов'язань останнього перед позивачем, оскільки не була зареєстрована в його квартирі та не займалась питаннями сплати комунальних платежів.

Вважає, що у відповідності до положень ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор не скористався своїм правом щодо пред'явлення вимог до спадкоємців у строки встановлені частиною другою і третьою статті, а відповідно позбавляється права вимоги.

Також, позивачем не надано доказів про те, що він звертався на протязі зазначеного періоду часу з приводу боргів спадкодавця, писав листи, пропозиції щодо реструктуризації, укладення графіку заборгованості, що передбачено ЗУ "Про ринок природного газу".

Необхідність звернень з приводу складання графіка погашення заборгованості передбачено також п.4.10 умов типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2500.

Крім того, навіть за умови, що кредитор не знав про відкриття спадщини, його дії слід оцінювати у відповідності до положень ч.2 ст.616 ЦК України, оскільки він не вживав заходів щодо зменшення збитків.

З наведених підстав ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції про стягнення з неї на користь ТОВ "Рівнегаз збут" 30562,08 грн. за надані послуги з газопостачання в частині стягнення сум від жовтня 2015 року по 10.11.2017 року.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, з повним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, а апеляційну скаргу такою, що підлягає відхиленню.

Вказує, що під час судового розгляду представником відповідача підтверджено, що за адресою: АДРЕСА_2, проживає та користується послугами газопостачання після смерті ОСОБА_6 саме ОСОБА_5

Окрім того, товариством за вказаною адресою щомісяця направляються рахунки на оплату послуг, в яких відображені нарахування за поточний місяць та сума заборгованості за надані послуги. Відтак, ОСОБА_5, який фактично проживав за вказаною адресою та користувався послугами з газопостачання та ОСОБА_4 було відомо про наявність заборгованості.

Доводить, що оскільки, саме 28.09.2018 року, йому стало відомо про відкриття спадщини, а не 16.06.2017 року, як вказує відповідач, то товариство своєчасно, упродовж строку, встановленого частиною 2 статті 1281 ЦК України, пред'явило свої вимоги до спадкоємців які прийняли спадщину, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Крім того, згідно фінансового стану споживача по особовому рахунку НОМЕР_2, на час відкриття спадщини, станом на 1.03.2017 обліковувалась заборгованість за надані послуги з газопостачання в сумі 666,50 грн. Заборгованість в сумі 30207,18 грн. виникла вже після смерті ОСОБА_6 за період з 1.03.2017 року по 28.09.2018 року.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ТОВ "Рівнегаз збут" здійснювало постачання природного газу ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500, та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року.

Положенням п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер.

З вимогою про повернення кредитної заборгованості, позивач до ОСОБА_6 за його життя не звертався.

Право вимоги на стягнення заборгованості за надані послуги за період з 1 жовтня 2015 року по 1 лютого 2017 року у позивача виникло щомісячно, починаючи з листопада 2015 рокуі до 14.02.2017року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.11.2017 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Хомутовським В.С., спадкоємцями майна ОСОБА_6, а саме квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5

На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за кожним з відповідачів зареєстровано право власності на Ѕ частку вказаної квартири, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №103426408 та №103426392 від 10.11.2017 року.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1-3 ст. 1281 ЦК України (в редакції чинній на момент відкриття спадщини) спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Частиною четвертою статті 1281 ЦК України передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

У відповідності до положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

З матеріалів справи вбачається, що 28.09.2018 року ОСОБА_5 за наявності згоди ОСОБА_4, укладено з ТОВ "Рівнегаз збут" Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам шляхом підписання заяви-приєднання.

Відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечується, що до 28.09.2018 року вони не повідомляли позивача про відкриття спадщини.

ТОВ «Рівне газ збут», яке не знало та не могло знати про відкриття спадщини, пред'явило вимоги до спадкоємців поза межами строків, встановлених частиною третьою статті 1281 ЦК України (понад один рік з дня настання строку вимоги), а тому в силу приписів частини четвертої статті 1281 ЦК України, товариство позбавлене права вимоги до спадкоємців, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України, які ним не дотримані.

Вказана позиція відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 11 жовтня 2018 року (справа №136/1336/16-ц).

2.10.2018 року ОСОБА_5 звернувся до ТОВ "Рівнегаз збут" із заявою, в якій вказував, що із сумою заборгованості за надані послуги з газопостачання в розмірі 34162,76 грн. не згідний та просив провести перерахунок за надані послуги з часу вступу в спадщину.

Листом від 8.10.2018 року №Rvz203-СЛ-10988-1018 відповідачів повідомлено про необхідність оплати заборгованості за надані послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1, яка станом на 30.09.2018 року складає 33662,76 грн.

Згідно фінансового стану споживача по особовому рахунку НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1, станом на лютий 2017 року обліковувалась заборгованість за надані послуги з газопостачання в сумі 618,35 грн. Станом на 28.11.2018 року за вказаним обліковим рахунком заборгованість становить 30562,08 грн.

Тобто, заборгованість в сумі 29943,73 грн. виникла в період з лютого 2017 року по 28.11.2018 року.

Таким чином, право вимоги про стягнення заборгованості в сумі 618,35 грн. ТОВ "Рівнегаз збут", яка утворилась за період з жовтня 2015року по 1.02.2017року мало ще в лютому 2017 року, а з даним позовом звернулося до суду лише 18.10.2018 року.

За наведеного, вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання в сумі 618,35 грн., яка обліковувалась на момент відкриття спадщини стягненню на користь ТОВ "Рівнегаз збут" задоволенню не підлягають.

Отже, суд першої інстанції не застосувавши норму матеріального права, яка підлягала застосуванню до спірних правовідносин, а саме ч.3 ст. 1281 ЦК України в редакції чинній на момент відкриття спадщини, дійшов помилкового висновку про те, що ТОВ "Рівнегаз збут" своєчасно, упродовж строку, встановленого статтею 1281 ЦК України, пред'явило свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ "Рівнегаз збут" заборгованості за надані послуги з газопостачання до квартири АДРЕСА_3, яка є власністю відповідачів, за період з ІНФОРМАЦІЯ_2 року, моменту відкриття спадщини, до 28.11.2018 року, оскільки такі послуги позивачем надавались.

Як слідує з апеляційної скарги заборгованість, яка виникла з 10.11.2017 року, тобто з моменту видачі відповідачам свідоцтва про право на спадщину, по 28.11.2018 року ОСОБА_4 фактично не оспорюється.

Будь-яких доказів того, що ні вона, ні її неповнолітній син ОСОБА_5 не отримували послуг із газопостачання до отримання ними свідоцтва про право на спадщину не надано.

Покликання ОСОБА_4 на те, що позивачем не надано доказів про те, що він у відповідності до ЗУ "Про ринок природного газу" звертався до неї з сином з приводу боргу, писав листи, пропозиції щодо реструктуризації, укладення графіку заборгованості, не заслуговують на увагу, так як такого обов'язку постачальника природного газу вказаним законом не передбачено.

Крім того, відповідно до п.4.10 умов типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2500, у разі виникнення заборгованості за послуги з газопостачання саме споживач повинен звернутися до постачальника із заявою про складення графіка погашення заборгованості.

Безпідставними колегія суддів вважає і доводи апеляційної скарги про не вжиття позивачем заходів щодо зменшення збитків, оскільки позовних вимог про стягнення збитків ТОВ "Рівнегаз збут" до відповідачів не заявляло.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та підлягає зміні із зменшенням розміру, стягнутої із ОСОБА_4 на користь позивача, заборгованості за надані послуги з газопостачання з 30562,08 грн. до 29943,73 грн.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову ТОВ "Рівнегаз збут" було сплачено 1762 грн. судового збору. За подання апеляційної скарги ОСОБА_4 сплатила судовий збір в розмірі 2643 грн.

В зв'язку з частковим задоволенням позову (97,98%) на ОСОБА_4 покладається судовий збір за його подачу в розмірі 1726 грн. 41 коп. (1762х97,98%), а в зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги на позивача покладається судовий збір за її подачу в розмірі 53 грн. 39 коп. (2643х2,02%).

Таким чином, з ОСОБА_4 на користь позивача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1673 грн. 02 коп.( 1726,41 - 53,39).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 5 грудня 2018 року змінити, зменшивши розмір стягнутих із ОСОБА_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (місцезнаходження: вул. Івана Вишенського, 4, м. Рівне; ) заборгованості за надані послуги з газопостачання з 30562 грн. 08 коп. до 29943 (двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот сорок три) грн. 73 коп. та судового збору з 1762 грн. до 1673 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 02 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Боймиструк С.В.