н/п 4-с/490/99/2019 Справа № 2-1266/11
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого-судді Гуденко О.А., секретаря Дудник Г.С.,

без участі сторін та приватного виконавця ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві справу за скаргою боржника ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. ( далі - приватний виконавець) , в якій просить визнати незаконною та скасувати потсанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58854445 від 11.04.2019 року та постанову від 11.04.2019 р про арешт майна боржника- всього рухомого та нерухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_1

Скаргу мотивовано тим, що згідно рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2011 р. № ц2-1266/11 приватним виконавцем постановлена постанова у виконавчому провадженні № 58854445 від 11 квітня 2019 року ( яку він отримав 25 квітня 2019 року) про відкриття викнавчого провадження за виконавчим листом № 2-1266/11, виданого Центральним районним судом м.Миколаєва 28.10.2011 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "НАДРА" заборгованіть за договром 27 127,58 долларов США , що в гривневому еквіаленті складає 214590,00 грн, а атакож сдові витрати у розмірі по 910 грн з кожного. Також 11 квітня 2019 року в межах цього виконавчого провадження приватним виконавцем винесена полстанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 Скаржник вважає постанови приватного виконавця від 11.04.2019 р. протиправними та такими , що підлягають скасуванню, оскільки приватним виконавцем не враховане чачсткове виконання рішення суду стосовно погашення боргу, про яке міститься відмітка на виконавчому документі ні щолдо розміру заборгованостів за виконавчим документом, ні при розрахунку винагороди виконавцю, хоча виконавець повинен був зменшити суму заборгованості та основної винагороди. Крім того виконання зобовязання проводиться в солідарному порядку , а відповідно до постанови Заводського ДВС про зверненя стягнення на доходи боржника від 16.05.2016 року із заробітної плати ОСОБА_2 , на виконання цього ж виконачого листа відраховано з червня 2016 року на погашення заборгованості 20 099,86 грн, що також призвело до зменшення заборгованості за виконавчим доккументом. Також приватний виконавець повинен був накладати арешт на конкретне майно боржника в межах суми заборгованості , проте в своїй заяві стягувач не зазначив конкретне майно, на яке слід накласти арешт, отже приватний виконавець не мав правових підлстав для винесення постанови та накладати арешт на все майно боржника - таке унеможливлює визначення вартості майна та визначення співмірності із розміром заборгованості, що підлягає примусовому стягненню.

У судове засідання скаржник не зявивися, надав зачву про розгляд скарги у його відсутність.

Стягувач в судове засідання не зявивися, причини неявки суду не повідомив.

Приватний виконавець Баришніков А.Д. в судове у засідання не зявивися, повідомлвся судом належним чином неодноразово матеріали виконавчого провадження та свої заперечення проти скарги не надав.

Суд хувалив розгядати справу у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами, які містять достатньо даних про права та взаємообов`язки сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та співставленні, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії або бездіяльність неправомірними та зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення, якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст. 451 ЦПК України).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з п. 2 та п. 3 ч. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний та приватний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі виконавчого листа № 2-1266/11 , виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 28.10.2011 року, приватним виконавцем виконавчого округуМиколаївської області Баришніковим А.Д. 11 квітня 2019 відкрито виконавче провадження № 58854445 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "НАДРА" заборгованіть за договром 27 127,58 долларов США , що в гривневому еквіаленті складає 214590,00 грн, а також судові витрати у розмірі по 910 грн з кожного. Визначено стягнути з боржника основну винагороду у розмірі 21550 грн.

Постановою приватного виконавця від 11.04.2019 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно майно, що належить боржнику ОСОБА_1 - в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 237 119,00 грн.

Так, з відмітки на виконавчому листі міститься відміитка про часткове погашення заборгованості 21.12.2013 року в результаті зверненя стягнення на предмет застави в розмірі 21562 грн, що підтверджується Актом проведення аукціону від 26.10.2012 року .

Також дійсно за Постановою державного виконавця Заводського ДВС від 16.05.2016 року про звернення стягнення на доходи боржника, в межах виконавчого проваження з примусового виконання цього ж самого виконавчого листа відносно солідарного боржника ОСОБА_2 за період з червня 2016 року по квітень 2019 року стягнуто 20 099,86 грн.

Підстави для повернення виконавчого документа стягувачу приватним виконавцем без прийняття до виконання визначені в ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

В ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано початок примусового виконання рішення, відповідно до якої виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Згідно ч. 5 цієї статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

При зверненні до приватного виконавця представником стягувача ПАТ КБ "Надра" було надано виконавчий документ, який відповідав всім вимогам законодавства, та заяву стягувача про відкриття виконавчого провадження, а тому приватний виконавець, встановивши відсутність будь-яких, передбачених законодавством, підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження, правомірно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження і надалі вчинив виконавчі дії. Суд при цьому враховує, шщо виконавець зобовячзаний відкрити виконавче провдження відповідно до даних, що містятья у виконавчому листі ( резолютивна частина рішення) і не має права самостійно змінювати розмір заборгованості при відкритті пвиконавчого провадження- а лише зобов`язаний врахзовувати часткове виконання зобовязання при подальшому вчиненні виконавчих дій.

Тому твердження скаржника щодо незаконності постанови про відкриття виконавчого провадження через те, що за попередніми виконавчими првадженнями відбулося часткове полгашення заборгованості - є необґрунтованим та не може бути підставою для задоволення скарги в цій частині.

Що стоується вимог скарги про скасування постанови приватного виконавця про арешт майна боржника, то суд враховує наступне .

Відповідно до ч. 3 ст. 26 ЗУ "Про виконавче провадження", уУ заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

За частиною 5 цієї статті , виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 ЗУ "Про виконавче провадження" , у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

За ст. 56 цього Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Таким чином, оскільки арешт повинен бути накладений в межах суми стягнення, а на викоавчому листі чітко міститься відмітка про часткове погашення боргу, що повинно було бути відображено в постанові про арешт майна боржника - в межах суми стягнення, аткож щодо обчислення розміру суми основної винагороди приватного виконавця, що останнім зроблено не було.

За такого, оскаржувана постапнова про арешт майна боржника від 11.04.2019 року підлягає скасуванню.

Також матеріалами скарги підтверджується, що з часу отримання постанови скаржник подав скаргу у десятиденний строк, що є підставою для поновлення строку на оскарження вищезазначених постанов.

На підставі викладеного, ст. 26, 56, 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 447, 450, 451 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Вимоги скарги про визнання незаконною та скасування Постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича про відкриття виконавчого провадження ВП № 58854445 від 11.04.2019 року - залишити без задоволення.

Постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича від 11.04.2019 р ВП № 58854445 про арешт майна боржника- всього рухомого та нерухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_1 - скасувати. Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 04.09.2019 року.

Суддя: Гуденко О.А.