Справа № 352/932/18
Провадження № 2/352/103/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

представника відповідача-адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

Позивач 23.05.2018 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що 19.05.2015 р. близько 22 год. 30 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Тролейбусній сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Пежо 207» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/8121824, укладеного із ПАТ «СК «Універсальна», чинний з 29.04.2015 р. по 28.04.2016 р. Внаслідок ДТП автомобіль «Пежо 207» був пошкоджений, згідно звіту № 94 від 14.07.2015 р. розмір завданих збитків становить 48545,25 грн. Згідно постанови Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.06.2015 р. водій ОСОБА_2 визнаний винним у даній ДТП. Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у звязку з чим позивач сплатив на користь потерпілої ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 40454,38 грн. (48545,25 грн. - 20 % ПДВ). Дана виплата була здійснена на підставі заяви потерпілої від 10.07.2015 р. Відповідно до п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Просив стягнути з відповідача вказану суму сплаченого страхового відшкодування, 420 грн. витрат за послуги аварійного комісара та 1762 грн. сплаченого судового збору.

Представник позивача у судове засідання не зявився, у надісланій на адресу суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, у поданому відзиві позов не визнав, мотивуючи, що він не є власником транспортного засобу марки «БМВ 520» д.н.з. НОМЕР_3, не використовував його на підставі договорів оренди, підряду чи інших договорів, а також відсутні відомості щодо неправомірного заволодіння транспортним засобом, тому відсутні підстави для звернення до нього з позовом про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Статтею 526 ЦК України встановлено загальні умови виконання зобовязань; згідно ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Повідомлення позивача щодо компенсації відшкодованих потерпілій збитків відповідач не отримував, тому зобовязання щодо такої компенсації у нього не виникало, строк його виконання він не порушував. Відповідно у позивача були відсутні підстави для звернення до суду з позовом. Крім того, позивач заявив вимогу про відшкодування витрат за послуги аварійного комісара на суму 420 грн., однак, доказів фактичного понесення таких витрат позивач не надав. Просив у позові відмовити.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач також посилався на те, що у матеріалах справи щодо скоєння ним ДТП відсутні відомості про порушення ним вимог щодо керування транспортним засобом без полісу (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності; згідно постанови Тисменицького районного суду від 15.06.2015 р. він визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. Таким чином, відсутні відомості про порушення ним вимог ст.126 КУпАП. Відповідач не мав прав та обовязку щодо оформлення такого полісу, оскільки не є власником транспортного засобу.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнав з викладених вище підстав, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що 19.05.2015 р. о 22 год. 30 хв. по вул. Тролейбусна в м. Івано-Франківську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_2 та автомобіля «Пежо 207» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 Внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження.

Вина відповідача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджена постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.06.2015 р., що набрала законної сили (а.с.13).

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, № 94 вартість відновлювального ремонту належного потерпілій ОСОБА_3 транспортного засобу з урахуванням зносу становить 48545,25 грн. (а.с.15-24).

Позивач на підставі заяви потерпілої ОСОБА_3 від 10.07.2015 р. (а.с.9) виплатив останній страхове відшкодування в сумі 40454,38 грн. (48545,25 грн. 20% ПДВ), що підтверджується наказом позивача від 19.10.2015 р. № 5242 про виплату потерпілій вказаної суми за шкоду, заподіяну в результаті ДТП (а.с.28), та платіжним дорученням № 5242рв від 20.10.2015 р. (а.с.1).

Вказаних обставин сторона відповідача не заперечувала.

Суд вважає необґрунтованими твердження сторони відповідача щодо відсутності підстав для звернення до нього з позовом про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки він не є власником транспортного засобу марки «БМВ 520» р.н. НОМЕР_3, не використовував його на підставі договорів оренди, підряду чи інших договорів, а також відсутності відомостей про порушення ним вимог щодо керування транспортним засобом без полісу (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки він, не будучи власником транспортного засобу, не мав прав та обовязку щодо оформлення такого полісу.

При цьому суд враховує наступне.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом п.1.6. ст.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що власниками транспортних засобів є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно п.1.1. та п.1.4 ст.1 вказаного Закону страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, які уклали із страховиками договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно п.2.2 ПДР України власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Судом встановлено, що відповідач на час скоєння ДТП був належним володільцем транспортного засобу марки «БМВ 520» р.н. НОМЕР_3, власником якого був ОСОБА_4, правомірно користувався та керував вказаним транспортним засобом на підставі посвідчення на право керування транспортним засобом та реєстраційного документу на транспортний засіб, що підтверджується довідкою № 63987047 від 22.06.2015 р. ВДАІ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області (а.с.11).

Вказаною довідкою та повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 20.05.2015 р. (а.с.8) підтверджується обставина щодо відсутності у відповідача на час скоєння ДТП полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому суд зазначає, що притягнення до адміністративної відповідальності за ст.126 КУпАП за керування транспорним засобом без полісу обовязкового страхування, на що посилався відповідач, не відноситься до повноважень суду, тому такі відомості відсутні у матеріалах справи про адмінправопорушення щодо відповідача за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності з вимогами з пп.«а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Та обставина, на яку посилався відповідач, що він здійснює догляд за батьком, отримуючи лише відповідну державну допомогу, інших доходів не має, не звільняє відповідача від відшкодування завданої шкоди, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним.

Суд вважає необґрунтованим твердження відповідача про застосування загальних умов виконання зобовязань згідно ст. 526, 527, 530 ЦК України з огляду на те, що у даному випадку мають місце правовідносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

При цьому суд погоджується з позицією відповідача щодо того, що позивач не надав доказів фактичного понесення витрат за послуги аварійного комісара на суму 420 грн. Тому вказана вимога до задоволення не підлягає.

З урахуванням викладеного з відповідача слід стягнути у користь позивача 40454,38 грн. витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, та 1762 грн. сплаченого судового збору (а.с.5).

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. 1, 38, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.2.2 ПДР України, керуючись ст.ст. 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 40454 (сорок тисяч чотириста пятдесят чотири) грн. 38 коп. витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, та 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. судових витрат, а всього 42216 (сорок дві тисячі двісті шістнадцять) грн. 38 коп.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, м. Київ, вул. Русанівський бульвар, 8, ідентифікаційний код 21647131.

Відповідач: ОСОБА_2, с. Угринів, вул. Незалежності, 101, Тисменицького району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4.

Повне судове рішення складено 13.03.2019 р.

Суддя М.М.Хоминець