Справа № 417/6588/18
Провадження № 2/417/36/19
РІШЕННЯ

Іменем україни

"11" березня 2019 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Дідоренко А.Е.,

за участі секретаря Колеснік В.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду с. Марківка Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

03.10.2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 25 червня 2011 року з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Краснопільської сільської ради Марківського району Луганської області, актовий запис №4.

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, діти проживають з відповідачкою, на їх утримання позивач за рішенням Марківського районного суду Луганської області від 26.10.2017 року сплачує аліменти.

Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. Подружні стосунки між ними припинені з 01 вересня 2017 року, з цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Вони не змогли знайти спільної мови з питань подружнього життя. Відповідачка не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, займається лише собою, часто залишає дітей у батьків, або з позивачем, така поведінка відповідача призвела до того, що їх стосунки погіршились, зникла повага та довіра в сімї.

За таких обставин сімя фактично розпалася, сумісне життя і збереження шлюбу стали неможливими. Подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, до судового розгляду справи надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач в підготовче судове засідання не зявилася, до судового розгляду справи надала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, просить розірвати шлюб, розгляд справи провести без її участі, після розірвання шлюбу просить їй залишити шлюбне прізвище «Брюховецька».

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, надходить до наступних висновків.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕД №088812, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 25 червня 2011 року укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Краснопільською сільською радою Марківського району Луганської області, актовий запис №4 (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія 1-ЕД №203688 від 26.10.2011 року та Свідоцтвом про народження Серія №1-ЕД №268528 від 23.08.2013 року (а.с.8).

Судом встановлено, що шлюбні відносини припинені з 01.09.2018 року, сторони проживають окремо один від одного, примирення між ними не можливе, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки збереження шлюбу несе відповідні цивільно- правові наслідки.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згодний на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, та позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, що має істотне значення, враховуючи, що відповідач визнала позовні вимоги у повному обсязі, прохала суд розірвати шлюб між нею та позивачем, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач надала заяву в якій просить розірвати шлюб, у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви був сплачений судовий збір згідно квитанції (а.с.1) в сумі 704,80 гривень, але ж з заявою про стягнення судового збору з відповідача на його користь позивач не звернувся, оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 352 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст.7,12,13,81,141,200,258,259,263-265,273,354,355 ЦПК України, ст. ст.104,112-115 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянином України, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_4, Україна та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянкою України, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_6, Україна, зареєстрований 25 червня 2011 року виконавчим комітетом Краснопільської сільської ради Марківського району Луганської області, актовий запис №4.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище «Брюховецька».

Повернути з державного бюджету України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 - 50% судового збору сплаченого за квитанцією №23 від 02.10.2018 при поданні позову, а саме 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Марківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд протягом тридцяти днів з дня з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Е. Дідоренко