Справа № 766/914/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.

при секретарі Красновського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , подані від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання частини правочину недійсною,

встановив:

ТОВ «Кредекс Фінанс» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на той факт, що 01.03.2007 року між Відкритим Акціонерним Товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір за № 3/а-ОЗ. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 33860,00 дол. США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов`язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 01.02.2014 року зі сплатою 13,00 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним Кредитним договором ОСОБА_1 передав у заставу автомобіль: Тип ТЗ: легковий седан; Марка: Peugeot; Модель: 407; рік випуску: 2007; Номер кузова: НОМЕР_1 ; Держ.реєстр.номер: НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ВТС номер НОМЕР_4 , виданого 01.03.2007 року Херсонським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України. Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 26.11.2009 р. у зв`язку із приведенням своєї діяльності у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» Відкрите Акціонерне Товариство «Кредобанк» змінило своє найменування на Публічне Акціонерне Товариство «Кредобанк». 06 жовтня 2010 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги № б/н, відповідно до умов якого ПАТ «Кредобанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за Кредитним договором та Договором застави. Через неналежне виконання умов Договору у відповідача станом на 22.12.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 9466,32 дол. США, що згідно курсу НБУ від 22.12.2015 року складає 222630,35 грн., яка складається з: 6709,47 дол. США, що згідно курсу НБУ від 22.12.2015 року складає 157794,34 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту, 1171,32 дол. США, що згідно курсу НБУ від 22.12.2015 року складає 27547,28 грн. - заборгованість з пені, 1384,24 дол. США, що згідно курсу НБУ від 22.12.2015 року складає 32554,77 грн. - нараховані відсотки згідно кредитного договору на дату подачі позову, 201,29 дол. США, що згідно курсу НБУ від 22.12.2015 року складає 4733,97 грн. - три відсотки річних від простроченої суми кредиту. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, позивач звернувся до суду із даним позовом, просив в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 3/а-ОЗ від 01.03.2007 року, звернути стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (, місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, поверх 6, м. Київ, Київська обл., 04112) на предмет застави автомобіль: Тип ТЗ: легковий сєдан; Марка: Peugeot; Модель: 407; рік випуску: 2007; Номер кузова: НОМЕР_1 ; Держ.реєстр.номер: НОМЕР_2 , ринковою вартістю - 200000,00 грн., який належить ОСОБА_1 на праві власності згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ВТС номер НОМЕР_4 , виданого 01.03.2007 року Херсонським МРЕВ ДАІГУ-УМВС України, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені ОСОБА_1 Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» () договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем (в особі уповноваженого представника ТОВ «Кредекс Фінанс»), в рахунок погашення заборгованості в розмірі 200000,00 грн.; надати (визнати) право «Кредекс Фінанс» () (в особі його уповноваженого представника) підписувати від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем, з наданням права (повноваження) вчиняти від імені ОСОБА_1 усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженим Постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. №1388, в тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред`явлення вказаного автомобіля для огляду. Витребувати у ОСОБА_1 автомобіль: Тип ТЗ: легковий сєдан; Марка: Peugeot; Модель: 407; рік випуску: 2007; Номер кузова: НОМЕР_1 ; Держ.реєстр.номер: НОМЕР_2 , який належить їй на праві власності, та передати у володіння Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (, місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, поверх 6, м. Київ, Київська обл., 04112).

В свою чергу, 29.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання частини правочину недійсною. Посилаючись на факт укладення 01.03.2007 року ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 «Кредитного договору» №3/а-О3», а також на факт укладення 06.10.2010 року цим ТОВ «Кредекс Фінанс» та ПАТ «Кредо-Банк» спірного за цим зустрічним позовом «Договору відступлення права вимоги», за яким ТОВ «Кредекс Фінанс» начебто набуло права вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором. Дійсно, 01.03.2007 року ВАТ «Кредобанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №3/а-О3, за яким останній отримав споживчий кредит у сумі 32860,00 доларів США. Про факт укладення 06.10.2010 року ТОВ «Кредекс Фінанс» та ПАТ «Кредо-Банк» «Договору відступлення права вимоги» відповідачу стало відомо лише з матеріалів первісного позову. ОСОБА_1 вважає, що за змістом, характером та правовою природою встановлених спірним «Договором відступлення права вимоги» правовідносин між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», вказаний правочин відповідає нормам глави 77 ЦК України та є договором факторингу. Останній вважає, що спірний правочин не відповідає нормам цивільного права України та нормам міжнародного права, які визначені і ратифіковані Україною. Адже за договорами факторингу не можуть переуступатися права вимоги до фізичних осіб. ОСОБА_1 зазначає, що спірний правочин, в частині, якою відступлені права вимоги до останнього, за укладеним 01.03.2007 року ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 кредитного договору №3/а-О3, порушує права та законні інтереси останнього, як споживача фінансових послуг ПАТ «Кредобанк». У зв`язку з викладеним, просить укладений 06.10.2010 року ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» «Договір відступлення права вимоги» визнати недійсним в частині, якою відступлені права вимоги до ОСОБА_1 за укладеним 01.03.2007 року ВАТ (наразі - ПАТ) «Кредобанк», як позикодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, Кредитним договором №3/а-О3.

Представник позивача в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, в задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити. В останнє судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити за необгрунтованістю з підстав, зазначених в запереченні.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. В останнє судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав заяву про закінчення розгляду справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні первісного позову, задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача ПАТ «Кредобанк» за зустрічним позовом в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01.03.2007 року між Відкритим Акціонерним Товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір за №3/а-ОЗ.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 33860,00 дол. США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов`язання повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 01.02.2014 року зі сплатою 13,00 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним Кредитним договором ОСОБА_1 передав у заставу автомобіль: Тип ТЗ: легковий седан; Марка: Peugeot; Модель: 407; рік випуску: 2007; Номер кузова: НОМЕР_1 ; Держ.реєстр.номер: НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ВТС номер НОМЕР_4 , виданого 01.03.2007 року Херсонським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України.

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 26.11.2009 р. у зв`язку із приведенням своєї діяльності у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» Відкрите Акціонерне Товариство «Кредобанк» змінило своє найменування на Публічне Акціонерне Товариство «Кредобанк».

06 жовтня 2010 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги № б/н, відповідно до умов якого ПАТ «Кредобанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за Кредитним договором та Договором застави.

Через неналежне виконання умов Договору у відповідача станом на 22.12.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 9466,32 дол. США, що згідно курсу НБУ від 22.12.2015 року складає 222630,35 грн., яка складається з: 6709,47 дол. США, що згідно курсу НБУ від 22.12.2015 року складає 157794,34 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту, 1171,32 дол. США, що згідно курсу НБУ від 22.12.2015 року складає 27547,28 грн. - заборгованість з пені, 1384,24 дол. США, що згідно курсу НБУ від 22.12.2015 року складає 32554,77 грн. - нараховані відсотки згідно кредитного договору на дату подачі позову, 201,29 дол. США, що згідно курсу НБУ від 22.12.2015 року складає 4733,97 грн. - три відсотки річних від простроченої суми кредиту.

Згідно ч.ч.2,3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом , кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором.

Ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст.ст.19, 20 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа, суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність звернути стягнення на предмет застави та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в межах заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 4378,00 грн.

Щодо вимог зустрічного позову ОСОБА_2 , подані від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання частини правочину недійсною, суд виходить із наступного.

01.03.2007 року між Відкритим Акціонерним Товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір за №3/а-ОЗ.

06 жовтня 2010 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги № б/н, відповідно до умов якого ПАТ «Кредобанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за Кредитним договором та Договором застави.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч1 ст.626 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

У відповідності до положень статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Стаття 215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до частин 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Як роз`яснено в пункті 8 зазначеної Постанови, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Частиною 1 ст 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договору відступлення права вимоги (цесії), визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, зокрема, щодо статусу боржника, право відступної вимоги до якого є предметом таких договорів.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2 статті 1 Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг визначено, що «договір факторингу» означає договір, укладений між однією стороною (позичальником) та іншою стороною (фактором), відповідно до якого, зокрема, постачальник відступає або може відступати фактору право грошової вимоги, яке випливає з договорів купівлі-продажу товарів, укладених між постачальником та його покупцями (боржниками), крім договорів купівлі-продажу товарів, придбаних в першу чергу для їхнього особистого, сімейного або домашнього використання. Для особистого, сімейного або домашнього використання товари можуть придбавати лише фізичні особи.

Зазначена Конвенція УНІДРУА про міжнародний факторинг поширюється на випадки, коли грошові вимоги, відступлені згідно з договором факторингу, випливають з договору купівлі-продажу товарів між постачальником та боржником, які здійснюють господарську діяльність на території різних держав. ЦК України не містить заборони відступлення кредитором права вимоги за кредитним договором іншій особі до фізичної особи, що не є суб`єктом підприємницької діяльності.

Позивач не довів, що договір відступлення прав вимоги від 06.10.2010 року є таким, що порушує публічний порядок, тобто був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (ст. 228 ЦК України).

Глава 73 розділу ІІІ книги п`ятої ЦК України не обмежує передачу прав кредитора у зобов`язанні за договором факторингу категорією боржників, право вимоги до яких відступається за цим договором.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено право на здійснення операцій з надання фінансових послуг. Виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюється законами про діяльність відповідно фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг.

Статтею 23 цього Закону передбачено, що держане регулювання ринків фінансових послуг - спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг.

Відповідно до п. 1 Положення про державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2010 року № 157, Держфінпослуг є спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» (далі - Розпорядження № 231), на недотримання якого посилався позивач, як на підставу недійсності договорів факторингу, прийнято у відповідності з пунктом 6 частини першої статті 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», за яким Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України дає висновки про віднесення операцій до того чи іншого виду фінансових послуг.

Тобто, підпунктом 2 пункту 1 Розпорядження № 231 операцію щодо набуття відступленого права грошової вимоги до боржників - суб`єктів господарювання віднесено до фінансової послуги факторингу (набуття відступленого права грошової вимоги до боржників - суб`єктів господарювання є фінансовою послугою факторингу, а не будь-якою іншою фінансовою послугою).

Поняття «факторингу» не обмежується, а доповнюється вчиненням операцій з фінансовими активами, що визначені пунктом 1 вказаного розпорядження.

Враховуючи викладене, Розпорядження № 231 не встановлює вимог, які мали бути додержані сторонами спірних договорів факторингу при їх вчиненні.

Крім того, пункт 1 Розпорядження № 231 виключено на підставі розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06 лютого 2014 року № 352.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Судом не встановлено підстав недійсності правочину, укладеному між сторонами під час його вчинення.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Частино 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст.81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем під час укладення оспорюваного договору було дотримано вимог цивільного законодавства щодо змісту та форми вчиненого правочину, їх воля була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором, а доводи позивача про визнання оспорюваного правочину недійсним не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому суд дійшов до висновку, що в задоволенні зустрічних позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.202, 203, 204, 215, 512, 514, 526, 625, 626, 627, 628,1049, 1077, 1079 ЦК України, ЗУ «Про заставу», суд

вирішив:

Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 3/а-ОЗ від 01.03.2007 року, звернути стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (, місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, поверх 6, м. Київ, Київська обл., 04112) на предмет застави автомобіль: Тип ТЗ: легковий сєдан; Марка: Peugeot; Модель: 407; рік випуску: 2007; Номер кузова: НОМЕР_1 ; Держ.реєстр.номер: НОМЕР_2, ринковою вартістю - 200000.00 грн.. який належить ОСОБА_1 на праві власності згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ВТС номер НОМЕР_4 , виданого 01.03.2007 року Херсонським МРЕВ ДАІГУ-УМВС України, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення від імені ОСОБА_1 Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» () договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем (в особі уповноваженого представника ТОВ «Кредекс Фінанс»), в рахунок погашення заборгованості в розмірі 200000,00 грн.

Надати (визнати) право «Кредекс Фінанс» () (в особі його уповноваженого представника) підписувати від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою покупцем, з наданням права (повноваження) вчиняти від імені ОСОБА_1 усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженим Постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. №1388, в тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред`явлення вказаного автомобіля для огляду.

Витребувати у ОСОБА_1 автомобіль: Тип ТЗ: легковий сєдан; Марка: Peugeot; Модель: 407; рік випуску: 2007; Номер кузова: НОМЕР_1 ; Держ.реєстр.номер: НОМЕР_2 , який належить їй на праві власності, та передати у володіння Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (, місцезнаходження: вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, поверх 6, м. Київ, Київська обл., 04112).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» судовий збір в розмірі 4378,00 грн.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 , подані від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про визнання частини правочину недійсною відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Майдан