ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2019 року м. Кропивницький

справа № 401/2052/18

провадження № 22-ц/4809/590/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», представник за довіреністю - Василенко Катерина Юріївна

відповідач - ОСОБА_2, представник за довіреністю - ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2018 року у складі судді Баранець А.М. у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_2 про компенсацію страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про компенсацію страхового відшкодування.

Зазначало, що 20 серпня 2014 року між страховою компанією та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом АІ6761993. 12 квітня 2015 року о 20 год. 31 хв. в м. Світловодськ по вул. Леніна-Суворова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла МТЗ, державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_4, внаслідок чого ОСОБА_4 було завдано шкоду здоров?ю та майнову шкоду. Згідно вироку Світловодського міськрайонного суду від 25 квітня 2016 року дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування потерпілого, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2123107 від 26 липня 2016 року страховою компанією здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 43 266 грн. 72 коп. Сума коштів, витрачених потерпілим на придбання ліків, предметів догляду, становить 21 393 грн. 34 коп., сума страхової виплати у зв?язку з тимчасовою втратою працездатності складає 21 873 грн. 38 коп. До страхової компанії у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від винної особи, ОСОБА_2, компенсації матеріальної шкоди, заподіяної потерпілому, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 05 квітня 2017 року позивач звертався до відповідача з регресною вимогою № СУ/003055/3 із пропозицією сплатити вказані кошти у добровільному порядку, однак станом на дату подачі позову заборгованість не погашено.

Просило задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію сплаченого страхового відшкодування у розмірі 43 266 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2018 року в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_2 про компенсацію страхового відшкодування відмовлено у зв?язку з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зазначає, що відповідно до ст.38.1 ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позов подано в порядку регресу і відповідає поняттю «регрес». Отже право подати позов виникло у позивача лише після сплати страхового відшкодування, тому перебіг строків починається з моменту такої виплати. Останнім строком звернення до суду буде 28 липня 2019 року. Тобто позивач звернувся до суду в межах строків позовної давності.

Апеляційне провадження відкрито 07 лютого 2019 року, зазначено, що справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи (а.с.107). Ухвалою від 27 лютого 2019 року призначено розгляд справи на 06 березня 2019 року (а.с.120).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін. Зазначає, що позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що у зв?язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, він набув право регресу до винної у ДТП особи, тобто до нього. Однак, позивач неправильно визначив характер спірних правовідносин та змішав поняття «регрес» та «суброгація». Правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією. Дорожньо-транспортна пригода, за результатами якої позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_4, сталася 12 квітня 2015 року. З цього дня почався перебіг строку позовної давності для позивача та закінчився в межах трьох років 12 квітня 2018 року, а з позовом до суду позивач звернувся в серпні 2018 року поза межами строку позовної давності (а.с.114-117).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову за спливом позовної давності, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які виникають не з регресу, а із суброгації, проте погодитися з таким висновком суду не можна.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 20 серпня 2014 року між страховою компанією, як страховиком, та відповідачем ОСОБА_2, як страхувальником, укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії до 20 серпня 2015 року, оформлений полісом АІ6761993, забезпеченим транспортним засобом є мотоцикл МТЗ, номерний знак НОМЕР_1 (а.с.38).

12 квітня 2015 року о 20 год. 31 хв. в м. Світловодськ по вул. Леніна-Суворова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла МТЗ, державний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2 та пішохода ОСОБА_4 Внаслідок наїзду на пішохідному переході на ОСОБА_4 йому завдано шкоду здоров?ю та майнову шкоду.

Вироком Світловодського міськрайонного суду від 25 квітня 2016 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода та спричинення щкоди потерпілому сталося внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, яке в тому числі полягало в тому, що відповідач керував мотоциклом, не маючи посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом, а також технічний стан мотоцикла не відповідав вимогам стандартів, що стосуються безпеки руху та правил технічної експлуатації, інструкції підприємства-виробника, зокрема, допоміжна гальмівна система ручного керма (з приводом на переднє колесо) знаходилася в несправному технічному стані та мала несправність у вигляді відсутності тросу та важелю (ручного) гальма з приводом на переднє колесо, на гальмовому механізмі переднього колеса встановлені деталі та механізми, не передбачені для цієї моделі транспортного засобу та не відповідало вимогам підприємства виробника, що забороняло експлуатацію мотоцикла. У вироку суду зазначено порушення відповідачем пунктів 31.1,31.4, 31.4.1, 12.4, 12.9, 1.5, 2.3 «б», «д», «г», 1.10, 12.1, 18.1 Правил дорожнього руху (а.с.9-10).

На підставі заяви потерпілого ОСОБА_4 про виплату страхового відшкодування, відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2123107 від 26 липня 2016 року страховою компанією йому здійснено 27 липня 2016 року виплату страхового відшкодування у розмірі 43 266 грн. 72 коп. (а.с.6, 11-20, 22-37).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини, та дала визначення понять «регрес» та «суброгація».

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

За змістом цього Закону страхове відшкодування, яке за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов'язанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обов'язкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобов'язанні.

За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Передбачене ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика на регресну вимогу до страхувальника є винятком як із загальних правил страхування, так і з правил регресу та стосується тих випадків, коли вина страхувальника у заподіянні шкоди має найбільш грубі і виразні форми.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов'язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком внаслідок виконання ним обов'язку завдавача шкоди з відшкодування останньої.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Разом з тим у справі, яка переглядається, позивач не є страховиком потерпілого, він є страховиком відповідача, з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Застосувавши безпідставно до спірних правовідносин суброгацію як порядок відшкодування шкоди, суд першої інстанції наведеного вище не врахував та не звернув уваги, що позивач обгрунтовував позов саме підпунктами «б» і «г» пункту 38.1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки під час ДТП відповідач керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії і однією з причин ДТП, яка полягала в наїзді на пішохода на пішохідному переході, визначена невідповідність технічного стану транспортного засобу (гальмівної системи) існуючим вимогам Правил дорожнього руху, що встановлено викором суду.

В правовому висновку Верховного Суду України в постанові від 05 квітня 2017 року у справі № 6-2806цс16 зазначено, що з огляду на положення частини шостої статті 261 ЦК України моментом початку позовної давності для регресної вимоги страховика в правовідносинах буде день виконання основного зобов'язання і фактично день припинення цього зобов'язання належним виконанням - день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобов'язанні).

Оскільки страхове відшкодування виплачено потерпілому 27 липня 2016 року, а з позовом до суду страхова компанія звернулася в серпні 2018 року, то строк звернення з позовом до суду є не пропущеним.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову .

За правилами ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви 1762 грн., за подання апеляційної скарги 2643 грн., всього 4405 грн, які підлягають стягненню на його користь з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задовольнити .

Скасувати рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2018 року.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (місце знаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ) сплачене страхове відшкодування в сумі 43 266 грн. та судовий збір в сумі 4405 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 11 березня 2019 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В. Черненко