Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., при секретарі судового засідання Брагіній І.В.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ,2016 р.н.,до ОСОБА_3 ,третя особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування,про позбавлення батьківських прав

за участю учасників справи:

представника позивача адвоката Мітіної І.В.,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх спільної доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлені вимоги мотивовані тим,що відповідачка ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_2 ,2016 р.н.,яка з лютого 2017 р.проживає з батьком ,знаходиться на повному його утриманні,відповідачка залишила сім`ю раніше за розлучення,проживає окремо від дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків,з дитиною не спілкується,ніякої участі у вихованні та розвитку доньки не приймає,життям та здоров`ям не цікавиться,матеріально дитину не забезпечує,всі батьківські обов`язки виконує позивач самостійно.

Між відповідачем та дитиною не виникло особистих зв`язків та почуття любові,дитина практично не знає рідної матері,відповідачка подальшою долею дитини не переймається.

ОСОБА_3 є наркозалежною,раніше судима,веде відповідний спосіб життя.

Посилаючись на ці обставини,позивач з підстав,передбачених ст.150,164 СК України просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 27.03.2019 р.

Відповідно до ст.274 ч.4 п.1 ЦПК України,справа розглянута в порядку загального позовного провадження.

Відповідачка відзиву на позов не подала.

Підготовче судове засідання за участю представника позивача та представника третьої особи проведено 05.09.2019 р.

Ухвалою суду від 05.09.2019 р.підготовче провадження закрито.

В судовому засіданні 11.10.2019 р.було заслухано вступне слово представника позивача адвокатки Мітіної І.В.,за змістом яких вона підтримала заявлені вимоги у повному обсязі та зазначила,що відповідачка покинула зовсім маленьку дитину більше 2-х років тому,за цей час жодного разу дитину не навідувала,життям її не цікавилась,веде такий спосіб життя,який не може бути прикладом для дитини,а вживання наркотиків та захворювання на гепатит ставлять під загрозу фізичне життя дитини у разі контактування з матір`ю.

Представник третьої особи Семенченко Н.В. надала письмову заяву про розгляд справи беї її участі та підтримала позов з урахуванням висновків органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дитини сторін.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з*явилась з невідомих причин,викликалась шляхом направлення судової повістки,яку отримала особисто та завчасно,про що у справі є поштове повідомлення.

Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України,відповідачка також викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України від 05.09.2019 р.З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату,час і місце розгляду справи.

Враховуючи,що відповідачка належним чином повідомлений про дату,час і місце судового засідання,не з`явився в судове засідання без повідомлення причин,не подав відзиву,позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення,суд згідно ст.280-281 ЦПК України розглядає справу без участі відповідача на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення.

Відповідно до приписів ст.2 ЦПК України,завданнями цивільного судочинства є справедливий,неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається з встановлених судом обставин,предметом поданого ОСОБА_1 позову є вимога батька в інтересах малолітньої дитини до її матері про позбавлення батьківських прав.

Правовідносини,які виникли між сторонами,регулюються ч.1 п.2 ст.164 Сімейного України,згідно якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

З матеріалів справи суд встановив,що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яка проживає з батьком за місцем реєстрації останнього АДРЕСА_1 .

Статтею 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р.передбачено, що дитина повинна рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. При вихованні дитини повинні бути враховані інтереси дитини, те, що їй дуже потрібна турбота і любов,адже благополуччя дитини залежить від благополуччя родини.

Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»(№2402-ііі від 26.04.2001 р.)виховання в сім*ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов*язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров*я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

При розгляді справи суд встановив,що відповідачка з січня 2017 р. проживає окремо від дитини,без жодних поважних причин не приймає участі у вихованні дитини,з донькою не спілкується без жодних перешкод для цього.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27.02.2018 р. при розгляді справи № 336/6117/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 встановлено,що сторони мешкають окремо та їх взаємини не мають ознак сім`ї з січня 2017 р.

Також відповідачка не виконує свого обов`язку утримувати дитину,забезпечувати їх нормальні умови для життя,відпочинку,розвитку,турбуватись про здоров`я.

Такі висновки суду грунтуються на показаннях свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,які в суді показали,що після одруження їх сусіда ОСОБА_1 з відповідачкою вони мешкали разом по АДРЕСА_1 ,згодом у них народилась донька ОСОБА_2 ,проте мати дитини вживала наркотики,вчиняла сварки,поводилась неадекватно,спілкувалась з нецензурною лайкою,товаришувала з подібною компанією,про дитину належним чином не піклувалась,а у січні 2017 р.пішла з сім`ї та до цього часу дитиною,яку покинула на батька,жодного разу не цікавилась.

Свідок ОСОБА_4 показала,що її син ОСОБА_1 у 2016 р.одружився з ОСОБА_3 ,вони є батьками доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,проживали до січня 2017 р.разом з нею по АДРЕСА_1 .Під час спільного проживання відповідачка крала гроші,хатні речі,в тому числі подарунки дитині на хрещення,вживала наркотичні засоби,через що перебувала у неадекватному стані, не дотримувалась гігієни та розпорядку дня і відпочинку для дитини відповідного віку,не годувала її за розкладом,вночі на плач дитини не вставала. Отримані кошти соціальної допомоги витрачала на власні потреби,для дитини не придбала нічого з необхідного,а після того,як покинула дитину напризволяще,нею на поцікавилась жодного разу.Дитина матері не пам`ятає,емоційного зв`язку,почуттів любові до неї не відчуває,у сім`ї батька для ОСОБА_2 створені всі необхідні умови для проживання,розвитку.

Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад № 226 «Парус»,згідно інформації з якого,дитиною ОСОБА_2 опікуються її батько та бабуся.

Згідно акту обстеження умов проживання дитини від 10.04.2019 р. ОСОБА_2 мешкає з батьком та бабусею та забезпечена усім необхідним для проживання,навчання,розвитку,відпочинку,має окрему кімнату,власні засоби гігієни.

Лікарняний заклад,де дитина перебуває під наглядом педіатра,повідомив,що з березня 2018 р.до лікаря дитину супроводжують батько або бабуся.

Як вбачається із висновків органу опіки та піклування від 30.05.2019 р.,малолітня ОСОБА_2 2016 р.н.,проживає разом із батьком ОСОБА_1 ,який самостійно займається її вихованням,утриманням,розвитком.Позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2 є доцільним з огляду на встановлений факт ухилення матері від виконання батьківських обов*язків та відповідає інтересам дитини.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до роз*яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму N 3 від 30.03.2007р.»Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав,передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Встановлені судом обставини переконують у тому,що відповідачка як мати малолітньої ОСОБА_2 ,2016 р.н.,не виконує своїх обов`язків та свідомо ухиляється від піклування про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини,не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини,не створює умов для отримання сином освіти.

Фактично між дитиною та матір`ю не виникло родинних стосунків,притаманних сім*ї,між ними немає почуттів любові,емоційного зв*язку.

Відповідачка після залишення дитини на батька з січня 2017 р.дитиною не цікавиться, проживає окремо від дитини,намірів в подальшому змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків не висловлювала,не з`явилася до органу опіки та піклування на розгляд питання про доцільність позбавлення батьківських прав,це вказує на те,що виховання дитини батьком та самоусунення від участі у житті доньки є для неї зручним.

Враховуючи тривалість часу,протягом якого відповідачка без жодних об`єктивних перешкод не виконує своїх батьківських обов`язків відносно доньки,її небажання змінити ставлення до виховання дитини та піклуватися про неї,суд прийшов до висновку,що винна поведінка матері відносно доньки знайшла своє підтвердження доказами і до відповідачки необхідно застосувати саме такий захід, як позбавлення батьківських прав,який є крайньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки,однак є повністю співмірним із характером поведінки матері відносно дитини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного вище суд дійшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідачки батьківських прав як ґрунтованого на законі та доведеного доказами.

Відповідно до ст.141 ЦПК України,позивач не ставив на вирішення суду питання про стягнення з відповідача на його користь витрат судового збору.

На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України,ст.12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили,якщо протягом строків,встановлених ЦПК України,не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга,або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Ю.А.Галущенко