РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року

м. Рівне

Справа № 572/2429/15-ц

Провадження № 22-ц/4815/1116/19

Головуючий в суді 1 інстанції: Довгий І.І.

Рішення ухвалене в м. Сарни Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту не зазначено

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Бондаренко Н.В., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Власової Т.С. на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Сарненської районної державної адміністрації, відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації, третя особа : начальник відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації - Аврамишин Г.Л. про визначення розміру середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наказ відділу освіти від 08 жовтня 2014 року № 165-к «Про прийняття на роботу» виданий начальником відділу освіти в межах його повноважень та чинного законодавства, у зв`язку чим позовні вимоги щодо про визнання незаконним наказу від 08 жовтня 2014 року № 165-к задоволенню не підлягають. Суд першої інстанції зробив висновок, що звільнення ОСОБА_1 із займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП відбулось з дотриманням чинного законодавства щодо скорочення працівників, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування наказу від 28 травня 2015 року № 83-к про звільнення з роботи, поновлення на роботі, виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу та компенсацію моральної шкоди необхідно відмовити.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано незаконним і скасовано наказ відділу освіти Сарненської РДА від 28 травня 2015 року № 83 «Про кадрові питання».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді методиста по дошкільним навчальним закладам Сарненського районного методичного кабінету відділу освіти Сарненської РДА з 02 червня 2015 року.

Стягнуто з відділу освіти Сарненської РДА Рівненської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу - 34 053,85 грн з утриманням доходу, отриманого в центрі зайнятості, прибуткового податку й інших обов`язкових платежів до бюджету.

Стягнуто з відділу освіти Сарненської РДА Рівненської області на користь ОСОБА_1 1000 грн компенсації моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що у матеріалах справи відсутні і будь-які дані про дотримання відповідачем вимог статті 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі при вивільнені працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці при вирішенні питання про звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України ОСОБА_1 .. У зв`язку із цим апеляційний суд зробив висновок, що відповідачем не було дотримано вимог трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, у тому числі положень статті 49-2 КЗпП України, тому позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди підлягають до задоволення.

При визначенні розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу апеляційний суд керувався частиною другою статті 235 КЗпП, статтею 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядком обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінет Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Суд визначив розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу без утримання прибуткового податку і інших обов`язкових платежів, а також із вирахуванням доходу, отриманого ОСОБА_1 у центрі зайнятості.

З урахуванням принципів розумності та справедливості, а також рівня доведеності перед судом обставин заподіяння моральної шкоди позивачу, апеляційний суд зробив висновок про стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2016 року касаційні скарги ОСОБА_1 та відділу освіти Сарненської РДА Рівненської області відхилено. Рішення апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що апеляційний суд правильно застосував норм матеріального та процесуального права та зробив обґрунтований висновок, що відповідачем не було дотримано вимог трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП, у тому числі положень статті 49-2 КЗпП.

У березні 2017 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2016 року у справі № 572/2429/15-ц у порядку глави 3 розділу V ЦПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України (у редакції на час подання заяви про перегляд судових рішень) підстав, а саме:

1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, на підтвердження чого заявником надана: ухвала Верховного Суду України від 24 червня 2009 року у справі № 6-2768св09.

2) невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, на підтвердження чого заявником надані: постанова Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-511цс16; постанова Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-203цс14.

Постановою Верховного Суду від 22 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 , яка підписана представником Власовою Т.С., про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2016 року задоволено.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2016 року у частині позовних вимог ОСОБА_1 до Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області, відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області, третя особа - начальник відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області Аврамишин Г.Л. про визначення розміру середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу скасовано. Справу № 572/2429/15-ц у частині позовних вимог ОСОБА_1 до Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області, відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області, третя особа - начальник відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області Аврамишин Г.Л. про визначення розміру середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку про те, що в рішеннях, які переглядаються, неправильно застосовані частина друга статті 235 КЗпП України та пункт 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

У поданій представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційній скарзі на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2016 року, вказує на його незаконність та необґрунтованість, прийняття з порушення норм матеріального та процесуального права.

За наведених обставин просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Згідно з ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

Судом установлено, що з 01 жовтня 2002 року по 31 березня 2011 року позивач працювала на посаді методиста у відділі освіти Сарненської районної державної адміністрації.

З 01 вересня 2011 року по 08 жовтня 2014 року працювала на посаді методиста у комунальній науково-методичній установі «Сарненський районний методичний кабінет Сарненської районної ради», яку 08 жовтня 2014 року ліквідовано.

Розпорядженням голови Сарненської районної державної адміністрації від 06 жовтня 2014 року затверджено Положення про Сарненський районний методичний кабінет відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області.

Наказом № 165-к від 08 жовтня 2014 року 09 жовтня 2014 року ОСОБА_1 прийнята на посаду методиста по дошкільним навчальним закладам Сарненського районного методичного кабінету, порядком переведення.

Наказом № 44 від 12 березня 2015 року відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області внесено зміни до штатного розпису Сарненського районного методичного кабінету та скорочено п`ять штатних одиниць з 01 квітня 2015 року, а саме три одиниці методист, одна одиниця методист по дошкільних навчальних закладах; одна одиниця водія.

Наказом № 37-к від 12 березня 2015 року відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області попереджено працівників Сарненського районного методичного кабінету відділу освіти Сарненської райдержадміністрації, зокрема ОСОБА_1 , про наступне вивільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП 29 травня 2015 року у зв`язку із скороченням штату працівників.

Наказом № 83-к від 28 травня 2015 року ОСОБА_1 звільнена з посади методиста по дошкільним навчальним закладам Сарненського районного методичного кабінету у зв`язку із скороченням штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП.

Відповідачем не було дотримано вимог трудового законодавства при звільненні ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП, у тому числі положень статті 49-2 КЗпП, тому позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди підлягають до задоволення.

У частині другій статті 235 КЗпП передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У пункті 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати в розрахунковому періоді за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Тлумачення частини другої статті 235 КЗпП, пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, свідчить, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу і законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. При цьому, якщо за період від часу звільнення працівника до часу поновлення його на роботі підприємство здійснювало підвищення розміру тарифних ставок і посадових окладів, при обчисленні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу заробітна плата працівника підлягає коригуванню на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів доходить висновку, що при визначенні розміру заробітку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за час вимушеного прогулу, слід керуватись пунктами 2,8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100.

Враховуючи, що звільненню з роботи ОСОБА_1 передували березень та квітень 2015 року, слід брати до увагу довідку про заробітну плату ОСОБА_1 за період з березня по квітень 2015 року, відповідно до якої, середньоденний заробіток ОСОБА_1 на посаді співробітника методкабінету Сарненської райдержадміністрації становив: 2 479,93 грн (березень 2015 року, 17 роб. днів) + 3 146,26 (квітень 2015 року, 21 роб. день) = /2479,93 + 3146,26 /: 38 = 148,06 грн.

Кількість днів вимушеного прогулу після звільнення позивача з 02 червня 2015 року (як зазначено у позовній заяві) по 30 травня 2016 року (день ухвалення рішення судом) - червень 2015 року - 20 робочих днів, липень 2015 року - 23 робочих днів, серпень 2015 року - 20 робочих днів, вересень 2015 року - 22 робочих днів, жовтень 2015 року - 21 робочий день, листопад 2015 року - 21 робочий день, грудень 2015 року - 23 робочих дні, січень 2016 року - 19 робочих днів, лютий 2016 року - 21 робочий день, березень 2016 року - 22 робочих днів, квітень 2016 року - 21 робочий день, травень 2016 року - 18 робочих днів = 251 робочий день, тобто = 251 день.

Однак слід врахувати, що посадовий оклад методиста 12 тарифного розряду у розрахунковому періоді неодноразово збільшувався і становив :

з 01 вересня 2015 року - 2145 грн (відповідно до постанови КМУ від 16.09.2015 №731 "Про підвищення оплати працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери");

з 01 грудня 2015 року - 2360 грн (відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів");

з 01 травня 2016 року - 2512 грн (згідно постанови КМУ від 06.04.2016 №288 "Про підвищення оплати працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та внесення змін до деяких постанов КМУ").

За наведеного, з 01.09.2015 посадовий оклад збільшено з 1806 грн до 2145 грн, а відтак коефіцієнт підвищення становить 1,188 (2145 грн : 1806 грн); з 01.12.2015 посадовий оклад збільшено з 2145 до 2360 грн, а відтак коефіцієнт підвищення становить 1,1 (2360 грн : 2145 грн); з 01.05.2016 посадовий оклад збільшено з 2360 грн до 2512 грн, а відтак коефіцієнт становить 1,064 (2512 грн : 2360).

Тобто, за період з 02.06.2015 по 31.08.2015, 63 робочі днів, належить до виплати 9 327,78 грн (148,06 грн. х 63 роб. днів); за період з 01.09.2015 по 30.11.2015, 64 робочих днів, належить виплатити 11,257,60 грн. (148,06 грн х 1,188 (коефіцієнт коригування) = 175,90 грн х 64 роб. днів); за період з 01.12.2015 по 01.05.2016, за 106 робочих днів, належить виплатити 20 509,94 грн (175,90 грн х 1,1 (коефіцієнт коригування) = 193,49 грн х 106 роб. днів); за період з 01.05.2015 по 30.05.2016 включно, за 18 робочих днів, належить виплатити 3 705,84 грн (193,49 грн х 1,064 (коефіцієнт коригування) = 205,88 грн х18 роб. днів). Отже, середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.06.2015 по 30.05.2016, що підлягає до виплати ОСОБА_1 складає 44 801,16 грн.

Із наданих представником ОСОБА_1 пояснень до апеляційної скарги, середній заробіток за вимушений прогул в період з 02 червня 2015 року по 30 травня 2016 року включно було виплачено ОСОБА_1 в сумі 10 067,48 грн, а отже до виплати їй належить 34 733,68 грн. (44 801,16 грн - 10 067,48 грн.).

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що розмір середнього заробітку позивачу за час вимушеного прогулу був визначений невірно, а тому порушене право підлягає захисту в повному обсязі.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити нове рішення.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України - якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено 803,88 грн. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 30 травня 2016 року було відшкодовано судових витрат в сумі 535,92 грн., тому слід стягнути різницю в сумі 267,96 грн., а також судовий збір за подання касаційної скарги в сумі 584,64 грн. та за подання заяви про перегляд ухвали касаційної інстанції в сумі 633,36 грн., а всього 1485,96 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Власової Т.С. в частині позову про визначення розміру середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2016 року в частині відмови в позові про визначення розміру середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу скасувати.

Стягнути з відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 34 733,68 грн.

Стягнути з відділу освіти Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в сумі 1485,96 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 12 вересня 2019 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.В. Бондаренко

С.С. Шимків