СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/782/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про відмову від позову та скасування заході забезпечення позову по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2017 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 05.09.2019 від неї надійшла заява про відмову від позову у зв`язку із смертю ОСОБА_2 на підставі чого просила закрити провадження по справі (а.с 110).

Суд дослідивши матеріали справи, подану заяву, прийшов до наступного висновку.

У зв`язку з набранням чинності з 15.12.2017 Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України», згідно Перехідних положень цього Кодексу, справи провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер (а.с. 111).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

З огляду на викладене, суд вважає, що відмова позивача від позову може бути прийнята судом, оскільки висловлює дійсну волю заявника та кореспондується з положеннями ст. 255 ЦПК України, при визначених обставинах відмова позивача від позову не протирічить закону, не порушує чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Статтею 49 ЦПК України визначено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Наслідки закриття провадження в частині позовних вимог у справі позивачеві роз`яснені, а тому суд прийшов до висновку про до цільність закриття провадження по справі на підставі заяви про закриття провадження від 05.09.2019.

Одночасно позивач просить на підставі заяви від 05.09.2019 скасувати заходи забезпечення позову, які були вчиненні в межах даної справи на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 22.12.2017, тобто скасувати арешт та заборону на вчинення будь-яких дій щодо відчуження житлового приміщення будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , та скасувати арешт та заборону на вчинення будь-яких дій щодо відчуження земельної ділянки, площею 0,0551 га, для цільового призначення: обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.12.2017 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт та заборону на вчинення будь-яких дій щодо відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ); накладено арешт та заборону на вчинення будь-яких дій щодо відчуження земельної ділянки, площею 0,0551 га, цільового призначення: обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) (а.с. 91).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Як зазначено у п. 10 Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 за №9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

У відповідності до ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що заява про скасування заходів забезпечення позову є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки позивач відмовився від позову та така заява прийнята судом.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 12, 13, 49, 158, 255, 258, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 про відмову від позову та скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна задовольнити.

Провадження по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна закрити.

Скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.12.2017 шляхом скасування накладення арешту та заборону на вчинення будь-яких дій щодо відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та скасування накладення арешту та заборону на вчинення будь-яких дій щодо відчуження земельної ділянки, площею 0,0551 га, цільового призначення: обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст ухвали складено 09.09.2019.