Номер провадження: 22-ц/813/5117/19
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 27.10.2014 року, ухвалене суддею Васильків О.В.,

встановив:

22.08.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 643 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з вересня 2012 року сторони припинили шлюбні відносини, діти проживають з нею. На початку 2014 року відповідач припинив матеріально допомагати дітям.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 643 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення останньою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 22.08.2014 року. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання дочки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 643 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ОСОБА_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 22.08.2014 року. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.03.2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд вищенаведеного заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати або змінити в частині розміру аліментів на утримання дітей.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що про день та час розгляду справи він не був сповіщений належним чином, що позбавило його можливості надати суду докази, якими він заперечує проти задоволення позову. Також вважає, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не було враховано стан його здоров`я та матеріальне становище, що він є безробітним. Вказує на те, що з моменту народження дітей він надає їм матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що сторони, на момент ухвалення оскаржуваного рішення, перебували у шлюбі, який зареєстровано 26.11.1999 року, актовий запис № 1307, про що суду надана копія свідоцтва про укладання шлюбу серія НОМЕР_1 , яке видане Відділом РАЦС виконкому Одеської міської ради (а. с. 3).

У сторін є діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , виданим 08.11.2000 року Відділом РАЦС Київської районної адміністрації виконкому Одеського міської ради, актовий запис №1271; та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 , виданим 01.02.2005 року Відділом РАЦС Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №155 (а. с. 4, 5). Батьками дітей вказані сторони по справі.

З наданої до суду довідки про склад сім`ї ПП «Будинок-сервіс» № 128 від 22.08.2014 року вбачається, що діти зареєстровані та проживають за місцем реєстрації та проживання матері: АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 180 СК України (чинного на час ухвалення оскаржуваного рішення) передбачено, що батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України (чинного на час ухвалення оскаржуваного рішення) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України (чинного на час ухвалення оскаржуваного рішення) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (чинного на час ухвалення оскаржуваного рішення) прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років становив 1286 гривень.

Таким чином, суд першої інстанції вважав встановлення розміру аліментів в сумі 643 грн. (1286/2) на кожну дитину щомісячно справедливим та обґрунтованим, оскільки стягнення аліментів в такому розмірі відповідає діючому на момент ухвалення оскаржуваного рішення законодавству.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та проаналізувавши надані докази, суд вважав можливим позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 643 грн. на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 повноліття.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків.

Статтею 27 Конвенції про права дитини регламентовано, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст.183 СК України (чинного на час ухвалення оскаржуваного рішення) передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом..

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України (чинного на час ухвалення оскаржуваного рішення) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Матеріалами справи підтверджується, що повідомлення відповідача ОСОБА_2 про дату та час розгляду справи здійснювалось за адресою реєстрації відповідача: АДРЕСА_2 . Матеріали справи містять рекомендовані повідомлення про вручення судової повістки з копією позовної заяви про виклик до суду 30.09.2014 року, вручену ОСОБА_2 16.09.2014 року (а.с.12), виклик на 27.10.2014 року повернуто до суду за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження/рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

З урахуванням наведеного доводи апеляційної скарги щодо невручення апелянту судової повістки саме за адресою його постійного проживання не мають правового значення для розгляду справи.

Отже апеляційний суд критично відноситься до доводів апеляційної скарги про неналежне сповіщення ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що на даний час відповідач є безробітним, а отже не має змоги виконувати оскаржуване рішення суду оскільки ці доводи не мають відношення щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення яке ухвалено у 2014 році. Більш того, апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів неможливості сплати ним аліментів у визначеному судом розмірі.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Також суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Одним з основоположних аспектів верховенства права в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод є принцип правової визначеності (певності), який вимагає, серед іншого, щоб остаточне вирішення судом спору не ставилося під сумнів (принцип правової визначеності як складова справедливого судового розгляду).

У зв`язку з чим перегляд чинного рішення суду, постановленого у 2014 року, тобто п`ять років тому, особою, повідомленою про розгляд справи, є порушенням принципу правової визначеності в розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів роз`яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

У зв`язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду міста Одеси від 27.10.2014 року- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 23.09.2019 року.

Головуючий суддя: Ю.І. Кравець

Судді: О.Г. Журавльов

О.С. Комлева