Справа № 456/1545/18 Головуючий у 1 інстанції: Бораковськмий В.М.
Провадження № 22-ц/811/900/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р..

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар Фейір К.О.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кулак І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 січня 2019 року ухваленого судом у складі судді Бораковського В.М. у справі №456/1545/18 за позовом ОСОБА_1 до Стрийського міського комбінату комунальних підприємств про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) подав до суду позов до Стрийського міського комбінату комунальних підприємств (відповідач), в якому просить поновити його на посаді сторожа в дільниці по наданню ритуальних послуг Стрийського міського комбінату комунальних підприємств та стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 02.04.2018 по день поновлення на роботі.

В обґрунтування вимог покликається на те, що при його звільненні з займаної посади сторожа дільниці по наданню ритуальних послуг відповідач не врахував, що він і інші сторожі на даному підприємстві мають однакову кваліфікацію та продуктивність праці. В нього середньо-спеціальна освіта. Крім цього, він має переважне право на залишення на роботі, оскільки його безперервний стаж роботи на підприємстві становить 6 років, а в інших сторожів 5 років і один рік. Також, до пенсії йому залишився один рік і в цьому віці буде важко знайти роботу, тим самим відповідач залишив його без засобів на існування. З часу звільнення 02.04.2018 по день подачі позову 23.04.2018 він перебував у вимушеному прогулі 15 робочих днів, тому відповідач повинен виплатити йому 3 065,70 грн.

Оскаржуваним рішенням суду в позові відмовлено.

Рішення оскаржив позивач. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив неправильні висновки, що не відповідають обставинам справи. Ухвалюючи рішення, суд безпідставно взяв за основу твердження представника відповідача про низьку продуктивність праці, наявність доган та перебування на лікарняному. Зазначає, що наказ про звільнення у зв`язку з скороченням штату є незаконним так як до його звільнення і безпосередньо після нього до кінця року відповідач приймав на роботу нових працівників. Дана обставина стверджується довідкою відповідача про працівників від 16.01.2019 року №20, де зазначено, що відповідач у 2018 році прийняв 98 працівників на постійні місця та три на декретні. Вказана довідка не спростована судом. Станом на грудень 2017 року в ритуальній службі передбачено чотири одиниці посад сторожа. Наказ від 31.01.2018 року на який посилається суд не є наказом про внесення змін до штатного розпису, немає економічного обґрунтування цих змін. Крім цього, тільки в 2017 році було введено четверту посаду сторожа на яку був прийнятий ОСОБА_2 . Звертає увагу, що зміни в штатний розпис внесені тільки 03.04.2019 року, тобто після його звільнення. Суд не звернув увагу га те, що він має переважне право на залишення на роботі серед інших працівників-сторожів. На час звільнення йому залишався один рік до пенсії, натомість коли інші сторожі є особами пенсійного віку та мають крім зарплати засоби до існування. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання апеляційної скарги та представника відповідача на заперечення скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 прийнятий на роботу сторожем в дільницю по наданню ритуальних послуг з 16.03.2012, що підтверджується записом в трудовій книжці №33 від 16.03.2012, наказом №32-К від 15.03.2012 та довідкою Стрийського МККП від 02.04.2018 №124.

Наказом начальника Стрийського МККП від 31.01.2018 №19-В у зв`язку з раціоналізацією штатної структури посад Стрийського МККП економіста ОСОБА_3 зобов`язано скоротити до 02.04.2018 посаду сторожа Ритуальної служби - 1 од.

02.02.2018 року ОСОБА_1 був повідомлений про його майбутнє звільнення 02.04.2018 року з займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України і йому було запропоновано вакантну посаду 0,5 окладу прибиральника громадських туалетів в ритуальній службі, що підтверджується повідомленням від 31.01.2018 №61.

Згідно з наказом (розпорядженням) №40 від 01.04.2018 ОСОБА_1 з 02.04.2018 звільнено з посади сторожа Ритуальної служби у зв`язку з скороченням працівників (п.1 ст. 40 КЗпП України) на підставі наказу №19-в від 31.01.2018 про внесення змін до штатного розпису (а.с.11, 93).

Відповідно до штатного розкладу по Стрийському МККП з грудня 2017 року (а.с.63-66, 74-75) в Ритуальній службі передбачено 4 одиниці посад сторожа.

03.04.2018 до штатного розкладу по Стрийському МККП внесено зміни, якими в Ритуальній службі зменшено кількість посад сторожа до трьох одиниць (а.с.67, 76, 94).

01.11.2018 погоджено штатний розклад по Стрийському МККП з грудня 2018 року (а.с.77-79), в якому передбачено три одиниці посад сторожа.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про законність звільнення позивача ОСОБА_1 у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників, з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Суд звернув увагу, що роботодавець дотримався процедури звільнення, про наступне звільнення попереджено за 2 місяці, позивачу було запропоновано іншу посаду. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про правомірність звільнення позивача, одночасно відмовлено у вимозі про отримання заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів апеляційного суду цілком погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України).

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Для правової кваліфікації порушень роботодавцем прав працівників при вивільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має встановити факт дотримання процедури попередження про такі зміни та пропозиції працівнику іншої роботи на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Жодних порушень чинного законодавства при звільненні ОСОБА_1 із займаної посади не допущено.

Безпідставними є покликання апелянта на переважне право на залишення на роботі враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Відтак, визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишення на роботі при скороченні чисельності штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці. Отже, ці питання власник вирішує з врахуванням конкретних особливостей такої роботи за можливістю її виконання тим чи іншим працівником, виходячи з його особистих якостей та досвіду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказами №100-В від 19.09.2017 та №132-В від 15.12.2017 сторожу кладовища ОСОБА_1 двічі оголошувалася догана. Вказані накази чинні та не оскаржувалися ОСОБА_1 .

З долучених до даних наказів доповідних записок керівника ритуальної служби ОСОБА_4 (а.с.38, 42) видно, що ОСОБА_1 неодноразово порушував покладені на нього обов`язки і неналежно відносився до роботи (відсутній в робочий час на робочому місці (на території цвинтаря), не виконує окремі доручення керівника ритуальної служби, порушує пропускний режим на кладовище).

З аналізу особових карток ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 вбачається, що вони мають різну кваліфікацію, стаж роботи на посаді сторожа в Стрийському МККП в порівнянні з ОСОБА_1 менший, однак у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 відсутні дисциплінарні стягнення.

А відтак враховуючи наведене, при різній кваліфікації та продуктивності праці працівників, наявність більшого стажу роботи ОСОБА_1 не може братися до уваги.

Висновки суду достатньо мотивовані, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

За статтею 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 січня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови в порядку передбаченому ст.ст.389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 17 вересня 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк