Справа № 183/1938/19
№ 2/183/2205/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 рокуНовомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Устименко М.О.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

27 березня 2019 року ОСОБА_1 , в сім`ї якої проживає малолітня дитина ОСОБА_2 , звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до батьків дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини.

В обґрунтуваннях позовних вимог позивач посилається на те, що вона являється родичкою дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею більше двох років, за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина стала проживати в сім`ї позивача зі згоди відповідачів, які не займалися виховання хлопчика. Ніхто з близьких родичів не захотів взяти дитину в свою сім`ю, а залишати його з батьками було небезпечно, бо вони зловживали спиртними напоями, вели аморальний спосіб життя. Проживання дитини з такими батьками несло загрозу не тільки здоров`ю, а й життю дитину. Крім того, на час проживання дитини з батьками, їх сім`я перебувала на обліку в службі у справах дітей, як такі, що знаходяться в складних життєвих обставина, бо батьки не виконують свої батьківські обов`язки. Позивач забрала дитину занедбану, в нестабільному психологічному стані, не зовсім здорову, голодну, без комплекту одягу та взуття.

З того часу, як дитина стала проживати в сім`ї позивача, хлопчик психологічно вирівнявся, позивач виховує, підтримує його в навчанні, дитина знаходяться на її повному утриманні, вона ставиться до дитини, як до рідного сина. Для дитини створені усі необхідні умови для повноцінного розвитку та навчання, хлопчик має окрему кімнату, усі шкільні приналежності, одяг по сезону, а головне - це любов та повагу в сім`ї.

За ці роки батьки дитини жодного разу не поцікавилися життям, здоров`ям та навчанням сина, ні матеріально, ні морально дитину не підтримують. Така поведінка батьків та відсутність материнського і батьківського тепла та піклування травмують дитину і негативно впливають на його психоемоційний стан.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачі, як батьки, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не мають бажання спілкуватися з дитиною, у зв`язку з чим, посилаючись на ст. 164 Сімейного кодексу України, просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 26 квітня 2019 року відкрито провадження у справі.

Позивач в судове засідання не з`явилася, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 позов визнав, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.35).

Відповідач ОСОБА_3 відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, а зважаючи на те, що це повторна неявка відповідача в судове засідання, повідомленої належним чином, у відповідності до п.2 ч.3 ст. 223 ЦПК України, судом розглянуто справу за її відсутності.

Представник третьої особи Ковтун В.В. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, а також висновок органу опіки та піклування.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов до наступного висновку.

Суду подано копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11), його батьками значаться відповідачі по справі.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, вимоги ст. 150 СК України, свідчать про спільний обов`язок батьків виховувати дитину.

Згідно з п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він):

- не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

- ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини;

- жорстоко поводяться з дитиною;

- є хронічними алкоголіками або наркоманами;

- вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

- засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер.

Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що відповідачі свідомо ухиляються від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного.

Суду подано копію довідки, виданої 28.02.2019 року виконавчим комітетом Троїцької сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області (а.с.8), яка свідчить про те, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ., веде власне господарство, має корову, свиней, птицю, город, паї, які здає в оренду. Разом з нею без реєстрації проживає малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно акту обстеження умов проживання позивача від 23 липня 2018 року, комісією було встановлено, що остання, разом з ОСОБА_2 , проживають у власному будинку площею 92 кв.м., зі всіма зручностями. Дитина має власну кімнату з усіма необхідними меблями для розвитку та навчання. Хлопчик має відповідне шкільне приладдя, одяг, взуття, іграшки, книги, відповідно до віку. ОСОБА_1 в повному обсязі виконує функції батьків, хлопчик завжди приходить до школи в охайному вигляді, з виконаним домашнім завданням, систематично відвідує школу та цікавиться успіхами й поведінкою ОСОБА_2 . Хлопчик тепло відгукується про тьотю ОСОБА_1 , а остання добре дбає про нього, про це свідчить добре здоров`я хлопчика. Щодо характеристики самої дитини, комісія зазначає, що хлопчик навчається у місцевій школі з 2015 року, за час перебування в сім`ї ОСОБА_1 помітна позитивна динаміка, чемний з дітьми та дорослими, має середній рівень знань. Про батьків ОСОБА_2 згадує досить рідко. Перед Новим роком хлопчик розповідав, що на зимові канікули поїде до мами, проте мама так і не приїхала по свою дитину. За таких обставин, комісія рекомендує і надалі дитині проживати в родині позивача (а.с.9,10).

Згідно довідки з місця роботи (а.с.4) ОСОБА_1 з 20.02.2019 року працює в ТОВ «Інвест Укр» робітником з комплексного обслуговування сільськогосподарського виробництва.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

В свою чергу, орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до якого батьки дитини перебували у фактичних шлюбних відносинах з березня 2008 року по жовтень 2013 року. Відповідно до нотаріальної заяви від 27 листопада 2015 року батьки делегували свої повноваження громадянці ОСОБА_1 . Так, дитина була передана на виховання ОСОБА_12 , в листопаді 2015 року оскільки, що на той час службою у справах дітей вирішувалось питання про відібрання дитини з родини, у зв`язку з тим, що мати вживала алкогольні напої та вела асоціальний спосіб життя, батьки не здійснювали належний догляд за дитиною, не працювали. З навчального закладу СЗШ № 2 надходили повідомлення про те, що дитина постійно мала неохайний вигляд, була занедбана, проходила до школи непідготовлена та голодна. Для вживання соціальними службами міста заходів по виведенню родини зі складних життєвих обставин, батькам було запропоновано передати дитину родичам, які були б в змозі піклуватися про дитину, деякий час. Батьки визначили, що дитину вони передадуть на виховання рідній тітці по батьковій лінії ОСОБА_1 . Відповідно до нотаріальної заяви батьки не звільняються від обов`язків батьківського піклування згідно ст. 150 СК України, однак вже понад три роки відповідачі повністю самоусунулися від виконання батьківських обов`язків, не відвідували дитину, не цікавилися її навчанням та життям, матеріально дитину не утримували. З листопада 2015 року ОСОБА_1 самотужки виховує та матеріально забезпечує ОСОБА_2 . За таких обставин, враховуючи поведінку відповідачів, свідоме нехтування ними своїми батьківськими обов`язками, повноважний орган опіки та піклування вважає, за доцільне позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх малолітньої дитини.

Згідно правил, викладених у ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України стосовно того, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що на даний час всі обов`язки, визначені ст. 150 СК України, виконує позивач, відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання сина, який фактично росте під опікою, моральною та матеріальною забезпеченістю позивача.

Крім того, відповідно до ч. 1 статті 3 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 СК України).

А тому суд погоджується з позивачем, що така поведінка та бездіяльність відповідачів, як батьків, суперечить інтересам дитини, порушує її права, гарантовані міжнародним та національним законодавством.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слід позбавити батьківських прав відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а суд одночасно з позбавленням батьківських прав може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачів на користь позивача аліменти на утримання дитини, у розмірі ј частини заробітку (доходу) кожного відповідача щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 165 СК України, ст.ст. 12, 13, 80, 89, 223, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,- задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27 березня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27 березня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.