Провадження № 2-з/225/7/2019
Єдиний унікальний номер № 225/5839/19
Дзержинський міський суд Донецької області
УХВАЛА

11 вересня 2019 року м.Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Челюбєєв Є.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що ним в інтересах ОСОБА_2 одночасно з цією заявою подано до Дзержинського міського суду Донецької області позовну заяву до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Попової Тетяни Олександрівни, приватного нотаріусу Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Бєлявцевої Анни Віталіївни про визнання недійсним договору дарування, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на Ѕ частку квартири.

В зв`язку з тим, що неприйняття заходів забезпечення даного позову може зробити неможливим виконання рішення суду, просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_4 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, перевіривши обґрунтованість доводів представника позивача стосовно необхідності забезпечення позову суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити з наступних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

В частині другій цієї статті зазначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Мета забезпечення позову, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Представником позивача не надано суду доказів, які б свідчили, що відповідач ОСОБА_4 має намір відчужити квартиру чи інші докази, які були б підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Посилання представника на порушення прав позивача на стадії подання позову є його переконанням, яке необхідно доводити належними та допустимими доказами в процесі слухання справи, а можливість відчуження майна є припущенням.

Таким чином суд вважає, що забезпечення позову на стадії подання позовної заяви є передчасним, а тому у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання ЦПК України в редакції від 03.10.2017 (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Суддя Є.В. Челюбєєв