Справа № 579/2218/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2019 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді Моргуна О.В.,

за участі секретаря Сергієнко Ж.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Кролевецької міської ради Сумської області, про усунення перешкод у користуванні майном та вселення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кролевецького нотаріального округу Снідою Т.В. і зареєстрованого в реєстрі за № 803, відповідач ОСОБА_3 придбав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 .

Вона, позивач, з 2000 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем без реєстрації в установленому законом порядку шлюбу.

Вона та відповідач протягом 3-х місяців, починаючи з літа 2000 року, проживали у її батьків за адресою АДРЕСА_2 , потім вони орендували квартиру АДРЕСА_3 . Проживали з відповідачем однією сім`єю, вели спільне господарство, мали єдиний сімейний бюджет, яким спільно розпоряджалися. 14.04.2003 року в період шлюбних відносин у них народився син ОСОБА_5 .

18.03.2008 року, проживаючи однією сім`єю з відповідачем, вони за спільні кошти придбали будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 , та сім`єю переїхали в даний будинок. Договір купівлі - продажу будинку був оформлений на прізвище відповідача ОСОБА_3 , але оскільки вона та відповідач проживали однією сім`єю, вона вважала, що договір фактично належить їм двом на праві спільної сумісної власності.

07.11.2013 року у неї та відповідача у фактичних шлюбних відносинах народилась дочка ОСОБА_6 .

Вона та відповідач ОСОБА_3 , їхні дочка та син проживали однією сім`єю в будинку за адресою АДРЕСА_1 , вели спільне господарство. В даному будинку були зареєстровані відповідач, син та дочка. Вона, позивач, хоча і проживала за вказаною адресою, користувалася та володіла на рівних правах з відповідачем зазначеним нерухомим майном, але фактично була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

05.10.2018 року вона посварилася з відповідачем та на деякий час покинула житло, а коли прийшла до будинку, то не змогла зайти в дім, оскільки відповідач закрив всі вхідні двері, та не впустив її, позивача, та малолітню дочку до житла. Вона 05.10.2018 року звернулася із заявою про порушення відповідачем права приватної власності до Кролевецького відділення поліції, однак їй було запропоновано звернутися до суду за захистом порушених прав.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 замінив замки у вхідних дверях будинку, вона та дочка не мають змоги потрапити до будинку. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням впустити її та дочку до будинку та надати ключі від вхідних дверей будівлі, але її прохання відповідач ігнорує, продовжує перешкоджати їй з дочкою користуватися житлом. Син проживає разом з відповідачем.

Іншого житла, крім будинку по АДРЕСА_1 , вона не має.

При оформленні договору купівлі - продажу житлового будинку відповідач ввів в оману приватного нотаріуса, який посвідчував договір, надавши заяву про те, що він на період укладення договору купівлі - продажу житлового будинку не знаходиться в зареєстрованому шлюбі та не перебуває у фактичних шлюбних відносинах з 2000 року.

Незаконні дії відповідача ОСОБА_3 позбавляють її права володіння, користування та розпорядження об`єктом спільної сумісної власності - 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель за адресою АДРЕСА_1 . Вона не має доступу до свого житла, відповідач всіляко чинить їй перешкоди щодо перебування у житловому будинку. На даний час вона проживає разом з батьками та дочкою за адресою АДРЕСА_2 .

Посилаючись на положення Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу України, позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні нею житловим будинком з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходяться під номером АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_3 передати їй ключі від вхідних дверей житлового будинку. Вселити її, ОСОБА_1 , та дочку ОСОБА_6 в житловий будинок під номером АДРЕСА_1 .

Відповідачем ОСОБА_3 подано до суду відзив на позовну заяву та додані до нього документи (а.с. 36, 37, 38), у якому відповідач заперечує проти позову та зазначає, що будинок за адресою АДРЕСА_1 , він придбав особисто 18.03.2008 року. У 2008 році вони з ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу не проживали. ОСОБА_1 ніде не працювала, не бажала брати на себе обов`язки члена сім`ї, на його точку зору не зважала. Сім`ї в них так і не склалось, хоча є двоє дітей. Він перебував у зареєстрованому шлюбі до 28.01.2008 року, квартира придбана 18.03.2008 року. Позивач у позові вказує, що квартира придбана за спільні кошти, що є неправдою, оскільки на придбання квартири ніхто б не зміг назбирати спільних коштів за два місяці. Вважає, що ст.74 СК України, ст.391 ЦК України в даному випадку не можуть застосовуватися. Спірний будинок не може належати позивачу навіть частково, оскільки він не визнає, що під час його придбання вони з позивачем проживали однією сім`єю. Будинок зареєстрований лише на його ім`я, і він є єдиним власником. Позивач не може вимагати усунення перешкод у користуванні спірним будинком, оскільки вона не є власником будинку, тому не підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_1 про вселення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні будинком та вселення до будинку АДРЕСА_1 .

Позивач відповіді на відзив до суду не подала.

Позивач та його представник в судове засідання з`явились, позов підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач та його представник в судове засідання з`явились, проти позову повністю заперечили, просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Кролевецької міської ради Сумської області надав суду заяву про розгляд справи без участі його представника, просить задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 в частині вселення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 16 травня 2019 року суд ухвалив призначити справу до судового розгляду на 4 червня 2019 року на 13:30, викликати в судове засідання в якості свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

В судовому засіданні 04 червня 2019 року суд ухвалив допитати свідка ОСОБА_7 , знімається клопотання про допит свідка ОСОБА_8 . Суд ухвалив розгляд справи відкласти на 20 червня 2019 року на 13:00, в судове засідання підлягають виклику всі учасники справи.

В судовому засіданні 20 червня 2019 року задоволено клопотання відповідача про витребування інформації з Кролевецького районного відділу ДРАЦС. Суд ухвалив розгляд справи відкласти на 22 серпня 2019 року на 13:30.

В судовому засіданні 22 серпня 2019 року задоволено клопотання представника позивача про допит позивача в якості свідка.

В судовому засіданні 22 серпня 2019 року суд ухвалив встановити наступний порядок та обсяг дослідження доказів по справі: допитати позивача в якості свідка, вивчити докази, надані стороною позивача та стороною відповідача.

В судовому засіданні 22 серпня 2019 року суд ухвалив залучити до участі в справі орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Кролевецької міської ради, розгляд справи відкласти на 01 жовтня 2019 року на 13:30.

В судовому засіданні 01 жовтня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача про приєднання до матеріалів справи копії ухвали про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини і розпорядження Кролевецької РДА від 04.09.2019 року про визначення порядку участі у спілкуванні з дитиною.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 дав показання про те, що проживає в АДРЕСА_1 45 років. З 2000 року спілкувався з ОСОБА_3 . У ОСОБА_3 є дружина. Йому не відомо, коли останній розлучився. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не проживали разом. Він цього не бачив. ОСОБА_3 переробляв будинок, він сам та його матір приймали участь у будівництві.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 дала показання про те, що коли народився син, вони з ОСОБА_3 жили в її батьків, потім на квартирі. Вона допомагала ОСОБА_3 торгувати на ринку. Бюджет в них був спільний, вони назбирали грошей і купили будинок, робили ремонт. В жовтні 2018 року вона пішла з будинку з дочкою ОСОБА_6 Вона не була оформлена продавцем у ОСОБА_3 , а була зареєстрована як ФОП, дохід не значний. ОСОБА_3 заробляв від 2 тисяч грн. до 5 тисяч грн. в день.

Суд, заслухавши вступне слово сторін та їх додаткові пояснення, показання свідків, вивчивши відзив відповідача, та дослідивши наявні в справі докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до дублікату договору купівлі - продажу житлового будинку від 18 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу Снідою Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 803, відповідач ОСОБА_3 є власником житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходяться під АДРЕСА_1 (а.с. 11-13).

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_1 власником будинку зазначений ОСОБА_3 , розмір частки власності 1/1 (а.с. 14-21).

Сторони є батьками дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 22, 23).

Згідно з довідкою виконкому Кролевецької міської ради Сумської області від 31 жовтня 2018р. №3598 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані відповідач ОСОБА_3 , 1969 року народження, ОСОБА_5 , 2003 року народження, ОСОБА_6 , 2013 року народження (а.с. 10).

Відповідно до довідки виконкому Кролевецької міської ради Сумської області від 29 жовтня 2018р. №3563 позивач ОСОБА_1 , 1976 року народження, зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (а.с.10а).

За змістом довідки голови вуличного комітету Канівець Н.П. від 29.10.2018 року, посвідченої секретарем міської ради Рекухою О.В. 30.10.2018 року, ОСОБА_1 , 1976 року народження, та її син ОСОБА_5 , 2003 року народження, її дочка ОСОБА_6 , 2013 року народження, та ОСОБА_3 проживають разом за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 27).

Згідно з актом, складеним сусідами квартири АДРЕСА_4 , 05.10.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживають тимчасово в зазначеній квартирі своїх батьків, зі слів ОСОБА_1 її чоловік ОСОБА_3 не впускає її з малолітньою дочкою Златою в будинок по АДРЕСА_1 , де вони раніше проживали (а.с. 25).

За змістом акта, складеного ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , 18.10.2018 року о 15:00 вони прийшли до будинку по АДРЕСА_1 та стали свідками того, що ОСОБА_1 не могла зайти до будинку, на неодноразовий стук у двері ОСОБА_3 вхідні двері не відчиняв, а ОСОБА_1 ключів не мала (а.с. 26).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 18 лютого 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління Сумської області, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №14 від 28 січня 2008 року (а.с. 38).

Згідно з повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб та про розірвання шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєструвала шлюб 22 листопада 1994 року з ОСОБА_12 , прізвище до реєстрації шлюбу - ОСОБА_13 , після реєстрації шлюбу - ОСОБА_14 . 15 листопада 2013 року шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 розірвано, прізвище дружини після розірвання шлюбу ОСОБА_14 . Підстава державної реєстрації розірвання шлюбу - заява подружжя від 11.10.2013 року (а.с. 71-72, 73-74).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України).

За змістом ст.ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).

Житловий будинок визначено статтею 380 ЦК України як об`єкт права власності.

За змістом ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Позивачем заявлені вимоги про усунення перешкод в користуванні нею житловим будинком з відповідною часткою надвірних будівель за адресою АДРЕСА_5 , зобов`язавши ОСОБА_3 передати їй ключі від вхідних дверей житлового будинку, вселити її та дочку ОСОБА_6 в житловий будинок АДРЕСА_5 . Позивач зазначає про те, що вона проживала з відповідачем однією сім`єю з 2000 року, 18.03.2008 року за спільні кошти придбали будинок з надвірними будівлями.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Проаналізувавши матеріали справи та зміст вказаної норми ст.74 СК України, ст.391 ЦК України, докази, надані сторонами , суд приходить до висновку про те, що станом на 2000 рік та на час купівлі відповідачем ОСОБА_3 будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_5 18 березня 2008 року позивач ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 , який між ними було розірвано лише 15 листопада 2013 року.

Таким чином, посилання позивача як на підставу її вимог на положення ст.74 СК України є безпідставним , позивач та відповідач не проживали однією сім`єю, не перебували та не могли перебувати у шлюбі між собою , на час придбання відповідачем спірного майна позивач перебувала у іншому зареєстрованому шлюбі , будинок не може належати їм на праві спільної сумісної власності, і інше не встановлено письмовим договором між ними.

Позивач не є і не може бути співвласником нерухомого майна, будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_5 , положення ст.391 ЦК України на позивача не поширюються.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 є власником вищевказаного житлового будинку з надвірними побудовами.

Сторони не надали суду і судом не встановлено за змістом матеріалів справи того , що позивач та відповідач проживали однією сім`єю на момент придбання житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України - позивач повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 78 - 80 ЦПК України, зазначені нею обставини.

Позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 1994 року з ОСОБА_12 , до 15 листопада 2013 року (а.с. 71-72, 73-74), а за змістом ст. 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі , право на повторний шлюб виникає лише після припинення попереднього шлюбу.

Позивач не надала доказів тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що вона та відповідач проживали однією сім`єю на момент придбання житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 .

Також позивач не надала доказів того, що вона є власником або особою, яка володіє майном - житловим будинком з надвірними побудовами по АДРЕСА_5 .

Суд не приймає до уваги довідку голови вуличного комітету від 29.10.2018 року (а.с.27), за змістом якої позивач та відповідач проживають разом за адресою АДРЕСА_1 з тих підстав, що вона спростовується актом (а.с. 25), складеним про те, що 05.10.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживають тимчасово у квартирі своїх батьків. Відповідач не оспорює того, що він спілкувався з ОСОБА_1 і від цих відносин народилося двоє дітей , батьківство відносно яких він не оспорює , син проживає з ним, а дочка з позивачем.

Вирішуючи питання про зобов`язання вселення дочки ОСОБА_6 в житловий будинок під номером АДРЕСА_5 , суд виходить з того , що позивач та відповідач не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина.

Відповідач зазначив, що позивач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_15 З ОСОБА_16 , зазначене підтверджується ухвалою суду від 21 серпня 2019 року, якою відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа служба у справах дітей Кролевецької районної державної адміністрації Сумської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним, ОСОБА_3

Намагання позивача вселити дитину в будинок ОСОБА_3 та проживати з нею як мати суд розцінює обраним нею способом реалізації своїх вигаданих прав на нерухоме майно , обраним способом захисту з метою реалізації позовних вимог , при цьому суд вважає, що позивач діє не в інтересах дитини, а у своїх власних.

Таким чином, питання про визначення місця проживання ОСОБА_6 та її вселення буде розглядатися в порядку ст. 161 СК України .

Аргументи, наведені позивачем та її представником щодо підстав задоволення позову, повністю спростовуються проаналізованими в ході судового розгляду законодавчими актами та доказами, є необґрунтовані та не заслуговують на увагу суду.

Виходячи з викладеного, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач та її представник як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд не вбачає підстав задовольнити позов з мотивів, зазначених позивачем, про усунення перешкод у користуванні майном та вселення.

Вирішуючи питання про судові витрати, які складаються з судового збору (а.с. 2), суд виходить з того, що згідно ст. 141 ЦПК України понесені витрати покладаються на позивача, фактично нею сплачені.

Відповідно до ст. ст.16, 391 ЦК України ст.74 СК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76, 81, 141, 247, 259, 265, 268 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , до ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 індекс АДРЕСА_8 , третя особа орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Кролевецької міської ради Сумської області, місцезнаходження: поштовий індекс 41300, Сумська область, м.Кролевець, вул.Грушевського, 19, про усунення перешкод у користуванні майном та вселення.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Кролевецький районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне рішення суду складено 11 жовтня 2019 року

Суддя О. В. Моргун