ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: №22-ц/819/1399/19 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Прушинська О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Юхименка Сергія Юрійовича, діючого в інтересах Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2019 року, у складі судді Майдан С.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 ) про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

30 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія", в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 127851,60грн страхового відшкодування.

Позов обґрунтований наступним.

26.11.2016 року у м.Херсоні сталась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля "Ford Focus", державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Renault Symbol", державний номер НОМЕР_2 , під його (позивача) керуванням, внаслідок чого був пошкоджений належний йому (позивачу) автомобіль.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.02.2017 року ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення даної ДТП згідно ст.124 КУпАП.

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 29.03.2017 року провадження у справі було закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП.

05.04.2017 року він (позивач) звернувся до відповідача із заявою щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль "Renault Symbol", оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "Ford Focus", державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7094157 від 05.08.2016 року.

Однак, листом від 22.05.2017 року №1654/18 відповідачем у виплаті страхового відшкодування йому було відмовлено з мотивів відсутності доказів вини ОСОБА_2 у ДТП з посиланням на п.32.1 ст.32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо невідшкодування страховиком шкоди, заподіяної при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Позивач вважає, що твердження відповідача про відсутність правових підстав вимагати отримання страхового відшкодування не ґрунтується на законі.

Згідно ремонтної калькуляції №130 від 03.01.2017 року загальна вартість ремонту автомобіля "Renault Symbol", державний номер НОМЕР_2 , який був пошкоджений внаслідок ДТП з вини ОСОБА_2 , складає 127851,60грн.

Вважає дії відповідача такими, що порушують чинне законодавство та його права як потерпілого.

У зв`язку з викладеним, просить стягнути з відповідача на свою користь 127851,60грн страхового відшкодування.

18.06.2019 року позивач та його представник подали до суду заяву, в якій просили зменшити суму позову з 127851,60грн до 100000грн та вказали, що з урахуванням франшизи сума позову складає 99500грн.

Ухвалою суду від 06.09.2019 року до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено ОСОБА_2 .

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив, згідно якого позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими як в частині права вимоги, так в частині розміру заявленої вимоги. Вказав, що позивачем в обґрунтування позовних вимог не надано чинної постанови суду, якою водія забезпеченого транспортного засобу визнано винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначив, що постанова Херсонського міського суду Херсонської області від 23.02.2017 року, якою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності, скасована постановою Апеляційного суду Херсонської області від 29.03.2017 року із закриття провадження у справі.

Відповідно до Звіту №130 експертного автотоварознавчого дослідження №130 від 03.01.2017 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля "Renault Symbol", державний номер НОМЕР_2 складає 84348,66грн, виходячи з такого: 84348,66грн ПДВ 14058,11грн (20%, п.36.2 ст.36 Закону) 500,00грн (франшиза, п.12.1 ст.12 Закону) = 69790,55грн. Приведений розрахунок не є свідченням визнання позову повністю або частково, а лише підтверджує про помилковість розрахунку позовної вимоги в сумі 127 851,60 грн. У задоволені позовних вимог просить відмовити повністю.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, зазначив, що визнає себе винним у скоєнні ДТП від 26.11.2016 року.

Оскаржуваним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2019 року позов був задоволений, з відповідача на користь позивача було стягнуто 99500грн страхового відшкодування.

В апеляційній скарзі адвокат Юхименко Сергій Юрійович, діючий в інтересах Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія",просить вказане рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, зазначив, що судом об`єктивно не досліджено питання наявності вини ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, не було враховано відсутність вини ОСОБА_2 у настанні ДТП, відповідно не було враховано правомірність прийняття страховиком рішення про невизнання події від 26.11.2016 року страховим випадком та відсутність підстав для виплати страхового відшкодування. Також вказав, що поза увагою суду залишилась і відсутність рішення суду, яким встановлена вина ОСОБА_2 в настанні ДТП. Крім того, зазначив, що суд не взяв до уваги норми, що регулюють оцінку та встановлення суми збитків, завданих транспортному засобу, відносно обов`язковості врахування фізичного зносу транспортного засобу. Суд не надав правової оцінки калькуляції визначення розміру шкоди, наданій позивачем, та не надав правової оцінки Звіту №130, наданому відповідачем. Судовим експертом Мірошниченком Дмитром Олександровичем складено звіт №130 від 03.01.2017 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого автомобілю "Renault Symbol", державний номер НОМЕР_2 , складає 84348,66грн. А тому у випадку, якби у справі було встановлено винну особу та подію визнано страховим випадком, то відповідач мав би виплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 69790,55грн, виходячи з того, що сума, яка відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (14058,11грн) та франшизу (500,00грн): 84348,66грн 14058,11грн 500,00грн = 69790,55грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до матеріалів справи, зокрема постанови Апеляційного суду Херсонської області від 29.03.2017 року від 29.03.2017 року, яка набрала законної сили, 26.11.2016 року о 08-00 годині, у м.Херсоні по вул. Некрасова, 167 сталась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля "Ford Focus", державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Renault Symbol", державний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача, внаслідок чого був пошкоджений належний позивачу автомобіль (а.с.5).

Згідно листу відповідача від 22.05.2017 року та відзиву на позов 05 серпня 2016 року між ПрАТ "УПСК" та ОСОБА_2 укладено поліс №АЕ/7094157 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого транспортний засіб "Ford Focus", державний номер НОМЕР_1 є забезпечений. Тобто, цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу "Ford Focus", державний номер НОМЕР_1 застраховано в ПрАТ "УПСК" за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.10, 20-23).

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.02.2017 року відносно ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200грн з позбавлення права керувати транспортним засобом строком на 1 (один) рік (а.с.4).

Вказаною постановою, зокрема, було встановлено, що 26.11.2016 року, о 08-00 год, в м. Херсоні по вул. Некрасова, 167 ОСОБА_2 керував автомобілем "FORD FOCUS", ДНЗ НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Також він, керуючи автомобілем "FORD FOCUS", ДНЗ НОМЕР_1 , користуючись засобами мобільного зв`язку, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу та скоїв зіткнення з автомобілем "RENAULT SYMBOL", ДНЗ НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку. В результаті ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. При цьому суд послався на протокол про адміністративне правопорушення серія АП1 892170 від 26.11.2016 року. Своїми діями він порушив вимоги п.п.2.3 б, 11.3,, 2.9 д Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Вказаною постановою ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП.

Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 29.03.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено, постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 23.02.2017 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП скасовано. Прийнято нову постанову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідності за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП України було закрито із закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП (а.с.5).

Відповідно до вказаної постанови апеляційний суд зазначив, що за спливом строку суд не вправі з`ясовувати обставини скоєння правопорушення.

Також, відповідно до вказаної постанови у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилався на те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.268 КУпАП безпідставно та незаконно провів розгляд адміністративної справи без його участі, хоча від нього надійшло клопотання про відкладення слухання справи у зв`язку із його знаходженням на лікарняному, чим порушив його права на захист, давати пояснення та заперечення, надати докази. Також, послався на те, що постанова суду не відповідає вимогам ст.ст.283, 284 КУпАП. У зв`язку з зазначеним ОСОБА_2 просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Згідно ремонтної калькуляції №130 від 03.01.2017 року, наданої позивачем, загальна вартість ремонту автомобіля "Renault Symbol", державний номер НОМЕР_2 , який був пошкоджений внаслідок ДТП з вини ОСОБА_2 , складає 127851,60грн (а.с.6-9).

Відповідно до вказаної ремонтної калькуляції в загальну вартість ремонту автомобіля "Renault Symbol" не входить сума податку на додану вартість.

З іншого боку, відповідно до Звіту №130 від 03.01.2017 року судового експерта Мірошниченка Дмитра Олександровича, наданого відповідачем та складеного на його замовлення, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю "Renault Symbol", державний номер НОМЕР_2 , складає 84348,66грн (а.с.26-58).

У зазначеному Звіті №130 від 03.01.2017 року було використано вказану вище ремонтну калькуляцію №130 від 03.01.2017 року, надану позивачем, вартість збитку в 84348,66грн обраховано, виходячи з суми вартості поновлювального ремонту в 127851,60грн, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин КТЗ в 0,456, тобто 127851,60грн х (1 0,456) = 84348,66грн.

Тобто, різниця між ремонтною калькуляцією №130 від 03.01.2017 року, наданою позивачем, та Звітом №130 від 03.01.2017 року, наданим відповідачем, полягає в тому, що у Звіті враховано коефіцієнт фізичного зносу (0,456) складових частин транспортного засобу.

Листом від 22.05.2017 року №1654/18 ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 відмовлено з мотивів відсутності доказів вини ОСОБА_2 у ДТП з посиланням п.32.1 ст.32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо невідшкодування страховиком шкоди, заподіяної при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону (а.с.10).

Задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги, суд першої інстанції, пославшись на ремонтну калькуляцію №130 від 03.01.2017 року щодо розміру вартості ремонту автомобіля позивача в 127851,60грн та виходячи з меж позовних вимог, виходив з того, що відповідачем не наведено підстав відмови у виплаті страхового відшкодування.

Однак повністю погодитися з таким висновком суду апеляційний суд не може, оскільки до нього він дійшов при неповному з`ясуванні обставин справи та порушенні норм процесуального права й неправильному застосуванні норм матеріального права.

Правовідносини які виникли між сторонами регулюються умовами укладеного договору, нормами ЦК України, Законом України "Про страхування" та Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно ст.ст.627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладанні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторін.

В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.1 ст.990 вказаного Кодексу страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифікату).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст.22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За ст.8 Закону України "Про страхування" страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно ст.22 вказаного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За ст.29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.36.2. ст.36 вказаного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

--- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість;

--- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Так, відповідно до положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за N 1074/8395):

--- фізичний знос КТЗ (його складників) утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників) (п.1.6. Розділу І);

--- фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації.

Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників.

Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення (п.3.9. Розділу ІІІ).

У цій справі відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування з підстави того, що є недоведеною вина ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, тобто відсутнє рішення суду, яким встановлена вина ОСОБА_2 в настанні ДТП.

Проте, відповідачем не враховано, що саме у цій справі, в якій беруть участь і страховик і застрахована особа ОСОБА_2 , предметом доказування є, зокрема, доведення вини третьої особи ОСОБА_2 у завданні шкоди позивачу та її відшкодування відповідачем, з яким ОСОБА_2 уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Апеляційний суд зазначає, що дійсно, у цій справі суд першої інстанції не звернув належної уваги на обставини з`ясування вини ОСОБА_2 в настанні зазначеної ДТП, суд лише послався на визнання ОСОБА_2 своєї вини. Однак це є обов`язком суду апеляційної інстанції, відповідно до ст.ст.263, 367 ЦПК України.

В справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд, скасовуючи постанову суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП, тобто з нереабілітуючих підстав, не виправдав ОСОБА_2 , тобто не встановив відсутність його вини в настанні ДТП. У своїй постанові апеляційний суд зазначив, що за спливом строку суд не вправі з`ясовувати обставини скоєння правопорушення.

На думку апеляційного суду вина ОСОБА_2 , як один із складових елементів для настання деліктної відповідальності на загальних підставах, в настанні зазначеної ДТП є доведеною. Сам ОСОБА_2 у своїй письмовій заяві на адресу суду першої інстанції зазначив, що визнає себе винним у скоєнні ДТП від 26.11.2016 року. Вина ОСОБА_2 в настанні ДТП підтверджується також позивачем та протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 892170 від 26.11.2016 року, на який є посилання судів першої та апеляційної інстанцій в зазначеній справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд також враховує й те, що, визнаючи свою вину в настанні вказаної ДТП, ОСОБА_2 усвідомлює всі можливі наслідки цього.

Отже, зібраними у справі доказами доведено вину ОСОБА_2 у настанні зазначеної ДТП.

Прийшовши до висновку про наявність вини ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, тобто в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, суд першої інстанції, пославшись на ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування.

Однак, стягуючи з відповідача на користь позивача 99500,00грн страхового відшкодування (виходячи з вартості ремонту в 127851,60грн згідно ремонтної калькуляції №130 від 03.01.2017 року та меж позовних вимог в 100 000,00грн за вирахуванням франшизи 500,00грн), суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вказана ремонтна калькуляція не враховує коефіцієнт фізичного зносу складових частин КТЗ в 0,456, що має враховуватись відповідно до ст.29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також не враховує суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Разом з тим, наданий відповідачем Звіт №130 від 03.01.2017 року судового експерта Мірошниченка ОСОБА_3 враховує фізичний знос складових частин автомобіля "Renault Symbol", а також має посилання на вартість нових складових, які підлягають заміні при ремонті Сс = 95401,17 з урахуванням ПДВ.

Відповідно до вказаного Звіту вартість поновленого ремонту Свр = Ср + См + Сс, де Ср = 17964,00грн це вартість ремонтно-поновлювальних робіт, См = 14486,43грн це вартість необхідних для ремонту матеріалів, Сс = 95401,17грн це вартість нових складових з урахуванням ПДВ, які підлягають заміні при ремонті.

Свр = 17964,00грн + 14486,43грн + 95401,17грн = 127851,60грн.

Причому, лише вартість Сс дана з урахуванням ПДВ.

Вартість поновленого ремонту з урахуванням фізичного зносу Сврз визначається за формулою Сврз = Ср + См + Сс х (1 Ез), де Ез = 0,456 це коефіцієнт фізичного зносу КТЗ.

Сврз = 17964,00грн + 14486,43грн + 95401,17грн х (1 0,456) = 84348,66грн.

Вартість же матеріального збитку У, завданого автомобілю "Renault Symbol", складає 84348,66грн. У = Сврз + ВТВ, де ВТВ = 0,00грн це величина втрати товарної вартості.

Таким чином, враховуючи, що сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, то вказану у Звіті суму матеріального збитку в 84348,66грн слід зменшити на суму ПДВ. Причому підлягає зменшенню на суму ПДВ не вся сума збитку в 84348,66грн, а лише одна із складових вартості поновленого ремонту з урахуванням фізичного зносу Сврз, а саме вартість нових складових, які підлягають заміні при ремонті Сс = 95401,17, оскільки саме ця складова визначена з урахуванням ПДВ. Тому Сс без ПДВ = 79500,98грн (95401,17грн 95401,17грн : 6).

Відтак вартість матеріального збитку У, завданого автомобілю "Renault Symbol", яка зменшена на суму ПДВ, дорівнює 75698,96грн і визначається за формулою У = Сврз + ВТВ = Ср + См + Сс без ПДВ х (1 Ез) + ВТВ = 17964,00грн + 14486,43грн + 79500,98грн х (1 0,456) + 0,00грн = 75698,96грн.

Тому сума, що відповідає розміру оціненої шкоди і яка зменшена на суму податку на додану вартість, складає 75698,96грн.

Відтак, стягненню підлягає страхове відшкодування в розмірі 75698,96грн за вирахуванням франшизи в 500,00грн, а саме 75198,96грн (75698,96грн 500,00грн).

Таким чином, рішення суду першої інстанції на підставі ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України слід змінити, зменшивши розмір стягнутого з відповідача на користь позивача страхового відшкодування з 99500,00грн до 75198,96грн. Відповідно апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

В решті доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами та висновків суду не спростовують.

Зокрема, слід залишити поза увагою посилання скаржника на неврахування судом відсутності вини ОСОБА_2 у настанні ДТП та відсутності судового рішення, яким встановлена вина ОСОБА_2 в настанні ДТП, оскільки його вину в настанні ДТП доведено у цій справі на підставі зібраних у справі доказів, зокрема поясненнями позивача, визнанням вини самим ОСОБА_2 та протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 892170 від 26.11.2016 року.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Слід також зазначити, що участь сторін у цивільному процесі зумовлена тим, що судовий спір має місце саме між ними і його вирішення впливає безпосередньо на їх права чи обов`язки. При цьому участь третіх осіб у справі є опосередкованою формою захисту їх прав та інтересів, що пов`язані зі спірними правовідносинами, оскільки за результатом вирішення спору у сторін виникнуть права та обов`язки, а у третіх осіб судове рішення може бути лише підставою для цього.

У цій справі ОСОБА_2 брав участь у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. До нього позивачем вимога не заявлялась, проте однією з підстав позову являлась його винна дія у настанні ДТП. За результатом судового рішення у цій справі, при доведенні вини ОСОБА_2 у відповідача виникає обов`язок сплатити страхове відшкодування, а в третьої особи ОСОБА_2 судове рішення може бути лише підставою для виникнення відповідного обов`язку. І обставини, встановлені цим рішенням суду, не будуть доказуватися при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, зокрема і третя особа ОСОБА_2

Апеляційний суд вважає, що за встановленими обставинами (скасування апеляційним судом постанови суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення із закриттям провадження на підставі ст.38 КУпАП без з`ясування обставин скоєння правопорушення) такий спосіб захисту прав позивача як пред`явлення позову до страхової компанії із залученням ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, з однією з обставин предмета доказування як доведення вини ОСОБА_2 в настанні ДТП, є належним.

Також підлягають частковому відхиленню й посилання на розмір страхового відшкодування в 69790,55грн за умови встановлення вини ОСОБА_2 у настанні ДТП, оскільки є помилковим зроблене відповідачем обрахування такого відшкодування. Так, відповідачем при такому обрахуванні зменшено на суму ПДВ весь розмір оціненої шкоди в 84348,66, тоді як підлягає зменшенню на суму ПДВ не вся сума збитку в 84348,66грн, а лише одна із складових вартості поновленого ремонту з урахуванням фізичного зносу Сврз, а саме вартість нових складових, які підлягають заміні при ремонті Сс = 95401,17, оскільки саме ця складова у Звіті №130 від 03.01.2017 року визначена з урахуванням ПДВ.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України:

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених

позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно

розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

При поданні апеляційної скарги скаржник сплатив в установленому законом розмірі 1492,50грн судового збору (а.с.139), розмір стягнутого страхового відшкодування зменшено з 99500,00грн до 75198,96грн, тобто стягнуто 75,57% від первісної суми. Отже апеляційну скаргу задоволено на 24,43% (100% 75,57%). Таким чином, з позивача на користь відповідача слід стягнути судові витрати в розмірі 364,61грн (1492,50грн х 24,43% : 100%).

Керуючись ст.ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Юхименка Сергія Юрійовича, діючого в інтересах Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія",задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 червня 2019 рокузмінити, зменшивши розмір стягнутого з Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування з 99500,00грн до 75198,96грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"судові витрати в розмірі 364,61грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 17 вересня 2019 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська