Справа № 159/4064/19
Провадження № 2/159/1136/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження (письмового) в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на його утримання як повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и в:

Позивач 19.07.19 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання на час навчання в сумі по 1 500 грн щомісячно до закінчення ним 23 років, або до припинення навчання. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є його батьком. Він навчається на 2 му курсі денного відділення освітнього кваліфікаційного рівня «бакалавр» Інституту комп`ютерних наук та інформаційних технологій, тому потребує матеріальної допомоги, так як не може влаштуватись на роботу і забезпечувати себе самостійно. Його матір ОСОБА_3 не може належно його утримувати і забезпечити достатній рівень життя та навчання. Зазначає, що відповідач не має інвалідності, є працездатного віку, має обов`язок та можливість по його утриманню як свого повнолітнього сина, який продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги. Покликаючись на ст. 141, ч. ч. 1 3 ст. 199 СК України, зазначає, що за вироком Ковельського міськрайсуду Волинської області від 23.01.14 р. у справі № 159/8 284/13 к відповідач визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та засуджений до обмеження волі на строк 2 р.. За станом на його повноліття заборгованість по сплаті аліментів складає 85 930 грн, 56 коп.. Покликаючись на ч. 1 ст. 200, ст. ст. 182, 191, 201 СК України, судову практику, ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 13.08.19 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач отримав копію вказаної вище ухвали із копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами під розпис 31.08.19 р..

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення.

За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Із копії паспорта позивача № 000751368 слідує, що він є ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. і на даний час досяг повноліття.

Та обставина, що відповідач є батьком позивача, стверджується копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_1 , виданого 21.06.01 р..

Згідно з даними копії довідки про реєстрацію місця проживання позивача від 03.10.18 р., він проживає у м. Львові на період з 03.10.18 р. по 30.06.22 р..

Та обставина, що позивач навчається у вказаному ним навчальному закладі на зазначених у позовній заяві умовах, позивачем доведена шляхом надання копії довідки з місця навчання № 704 від 20.06.19 р..

Та обставина, що позивач навчається на безоплатній формі навчання та у грудні 2018 р. і у січні 2019 р. мав доход в сумі 1 346 грн, 80 коп. на місяць у вигляді стипендії, стверджується копіями довідок №№ 1 795, 342 від, відповідно, 10.06.19 р., 14.06.19 р., виданих по місцю його навчання.

Як слідує з копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 26.12.07 р., батьки відповідача розірвали свій шлюб 26.12.07 р..

Відповідно до копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 16.03.05 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей; копії виконавчого листа, виданого 16.03.05 р. на виконання вказаного вище судового рішення, з відповідача на утримання позивача та його сестри як неповнолітніх дітей було стягнуто у свій час аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно з 05.03.05 р. і до досягнення старшою за віком дитиною повноліття. На той час відповідач працював у ВАТ «Ковельльон». Крім позивача у батьків останнього є ще одна дитина дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час є повнолітньою.

І лише 18.06.19 р. за постановою держвиконавця вказаний вище виконавчий лист було повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними - з відміткою про суму заборгованості по аліментах в розмірі 85 930 грн, 56 коп..

Відповідно до копії вироку Ковельського міськрайсуду Волинської області від 23.01.14 р. у справі про обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 164 КК України, відповідача було визнано винуватим та засуджено до обмеження волі на строк 2 р. саме за злісне ухилення від сплати аліментів, у т. ч. на утримання позивача.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У пункті 20 постанови Пл. ВС України від 15.05.06 р. № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позивач як син відповідача, який продовжує навчання, дійсно, потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання та у зв`язку з цим, безсумнівно, має майнові витрати, що пов`язані безпосередньо з проживанням у місті по місцю розташування вузу, що знаходиться у іншій області країни по відношенню до попереднього місця проживання позивача; забезпеченням вирішення всіх побутових питань, у т. ч., пов`язаних з придбаванням одягу, взуття, продуктів харчування, та безпосередньо - навчанням.

Проаналізувавши надані позивачем та його представником суду докази, суд приходить до висновку, що позивачем та його представником не доведено суду тієї обставини, що він не має доходу в даний час, так як у січні 2019 р. він отримав стипендію, тобто, така за умовами його навчання передбачена; що його матір не має матеріальної можливості надавати йому допомогу як повнолітньому синові, який продовжує навчання; що відповідач має матеріальну можливість надавати йому бажану допомогу, тобто, має доход, майно тощо.

Це дозволяє суду зробити висновок про безпідставність та недоведеність позовної вимоги.

Тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 263 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 183, 182, 199, 200, 181 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_2 , і. н. НОМЕР_3 , прож. за адресою: АДРЕСА_1 .

представник позивача ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий:І. М. Логвинюк