УХВАЛА

02 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 524/5152/15-ц

провадження № 61-8862св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2016 року у складі колегії суддів : Пилипчук Л. І., Пікуля В. П., Прядкіної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 27 травня 2008 року №PLRPGK ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 15782,73 доларів США на термін до 27 травня 2018 року у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку встановлених кредитним договором.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість.

Просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 34511,15 доларів США, що за курсом НБУ від 20 травня 2015 року складає 733361,99 грн., яка складається з: 20385,39 доларів США заборгованості по кредиту; 1120,32 долари США заборгованості по комісії за користування кредитом; 6807,93 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також 11,76 доларів США - штраф (фіксована частина) та 1642,83 долари США - штраф ( процентна складова).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 листопада 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 34511,15 доларів США, що в еквіваленті складає 733361,99 грн за кредитним договором від 27 травням 2008 року №PLRPGK та судові витрати у розмірі 3654,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором та наданого банком розрахунку, зазначивши, що спір між сторонами з приводу розрахунку заборгованості відсутній.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість станом на 20 травня 2015 року по кредитному договору №PLRPGK від 27 травня 2008 року в сумі 15498,83 доларів США заборгованості по тілу кредиту, що за курсом НБУ станом на 18 травня 2016 року становить 391655,43 грн. та 4542,92 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом, що за курсом НБУ станом на 18 травня 2016 року становить 114799,59 грн., а всього 20041, 75 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 травня 2016 року становить 506455,02 грн. та 25572, 75 грн. штрафу.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що умови пункту 8.4. щодо встановлення пені у розмірі 0,15 % за кожен день прострочення виконання зобов`язання, пункту 7.2. щодо винагороди банку за додатковий моніторинг погашення кредиту, пункту 8.1. щодо винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів - несправедливі та є наслідком дисбалансу прав та обов`язків на шкоду позичальника, а тому є недійсними з моменту укладення договору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просять скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2016 року та залишити в силі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 листопада 2015 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що на момент укладення кредитного договору та додаткових угод до нього обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, договори укладені з дотриманням положень законодавства. Вимог про визнання недійсними кредитного договору та додаткових угод до нього чи їх частин ОСОБА_1 не заявляв. Суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у стягненні пені та комісії та дійшов помилкового висновку щодо нікчемності положень договорів, якими передбачено їх нарахування. Суд апеляційної інстанції безпідставно зменшив заборгованість за тілом кредиту.

Аргументи інших учасників справи

У вересні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до касаційного суду заперечення на касаційну скаргу, в якому просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2016 року відкрито касаційне провадження у даній справі, витребовано цивільну справу № 524/5152/15-ц з суду першої інстанції.

У серпні 2016 року цивільна справа № 524/5152/15-ц надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 липня 2016 року від 14 грудня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справа № 524/5152/15-ц передана до Верховного Суду.

06 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу Дундар І. О.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, про наявність підстав для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Верховного Суду. Такий висновок Верховного Суду ґрунтується на наступному.

У справі яка переглядається, суди встановили, що згідно кредитного договору №PLRPGK ПАТ КБ «Приватбанк» надав позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 27 травня 2008 року по 27 травня 2018 року у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 19110,03 дол. США на наступні цілі: у розмірі 15 000,00 дол. США на придбання нерухомості, у розмірі 450,00 дол. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 257,73 дол. США - страхування майна; 75 дол. США - особисте страхування, а також у розмірі 3327,30 дол. США на сплату страхових платежів у випадку та в прядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту; винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів.

Відповідно до п.8.3. забезпеченнями виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека будинку з господарськими будівлями: будинок загальною площею 70,30 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до графіку погашення кредиту щомісячний платіж визначено в розмірі 298,19 дол. США.

Додатковою угодою від 24 жовтня 2011 року до вказаного кредитного договору зменшено суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди, на суму 3095,29 дол. США. Пунктом 2 додаткової угоди передбачено, що у разі порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених у Графіку погашення кредиту, понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 3095,29 дол. США. Пункт 8.1 Договору викладено в новій редакції, відповідно до якої сума кредиту визначена в розмірі 23 732,36 дол. США.

Додатковою угодою від 16 вересня 2013 року суму заборгованості зменшено на 6135,64 дол. США, що є пенею, та змінено редакцію п.8.1. договору щодо розміру непоновлювальної лінії у розмірі 287621,84 дол. США. Погашення заборгованості здійснюється згідно графіку погашення кредиту (додаток до цієї додаткової угоди).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції апеляційний суд виходив з того, що умови пункту 8.4. щодо встановлення пені у розмірі 0,15 % за кожен день прострочення виконання зобов`язання, пункту 7.2. щодо винагороди банку за додатковий моніторинг погашення кредиту, пункту 8.1. щодо винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів - несправедливі та є наслідком дисбалансу прав та обов`язків на шкоду позичальника, а тому є недійсними з моменту укладення договору. Тому рішення місцевого суду в частині стягнення пені в розмірі 6807,93 доларів США та стягнення комісії в розмірі 1120,32 долари США підлягає скасуванню, та в цих вимогах банку необхідно відмовити.

До такого ж висновку дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 березня 2019 року у справі № 486/1882/15-ц (провадження №61-10481св18). Колегія суддів дійшла висновку, що «сплата коштів за обслуговування кредиту, тобто коштів, які супроводжують кредит, є несправедливою умовою кредитного договору, а тому не підлягає стягненню з позичальника». «Зважаючи на розмір окремих складових кредитної заборгованості, позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за комісією за користування кредитом у розмірі 269,65 дол. США та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором у розмірі 96,34 дол. США є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають».

В той же час Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного судув постанові від 22 травня 2019 року у справі № 159/4809/17 (провадження № 61-42819св18) з посиланням на постанову Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 дійшов висновку про те, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

В постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 607/4753/16-ц (провадження № 61-1332св17) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про залишення без змін рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 травня 2017 року та ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 22 листопада 2017 року, якими стягнуто із ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № TEAWG3 від 29 січня 2008 року в сумі 25 696 доларів США 18 центів, що еквівалентно 666 815,97 грн, а саме:13 370 доларів США 79 центів по тілу кредиту, що еквівалентно 346 972 грн; 7 756 доларів США 92 центи заборгованість за процентами, що еквівалентно 201 292,13 грн; 2 068 доларів США 47 центів заборгованість з комісії, що еквівалентно 53 676,80 грн; 2 000 доларів США нарахованої пені, що еквівалентно 51 900 грн; 500 доларів США штрафу, що еквівалентно 12 975 грн.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

У частині другій статті 403 ЦПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним передати справу на розгляд Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 260, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862св18) за позовомПублічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передат на розгляд Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є.В. Краснощоков