Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 275/426/16-ц

провадження № 61-19489св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Брусилівська районна державна адміністрація Житомирської області, товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2016 року у складі судді Лівочка Л. І. та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 08 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Широкової Л. В., Жигановської О. С., Якухно О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» про визнання незаконними та скасування розпоряджень.

Позов мотивовано тим, що 20 січня 2015 року він звернувся до Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області із заявою про надання йому в оренду невитребуваних 28 земельних часток (паїв) площею 181,3439 га на території Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області для ведення фермерського господарства (товарного сільськогосподарського виробництва).

У період подачі його заяви, а саме з 20 січня 2015 року по 20 лютого 2015 року на території вказаної сільської ради були у наявності не надані в оренду невитребувані земельні частки (паї), проте йому безпідставно було відмовлено у їх виділенні.

Посилаючись на вищевикладене ОСОБА_1 просив суд визнати незаконними та скасувати розпорядження голови Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області від 05 травня 2015 року № 93 «Про передачу в оренду ТОВ «Аграрні системні технології» в користування на умовах оренди не витребуваних земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Водотиївської сільської ради» та від 26 лютого 2016 року № 53 «Про відмову в наданні в оренду не витребуваних земельних часток (паїв) гр. ОСОБА_1 »

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення районного суду мотивоване тим, що позовні вимоги необґрунтовані, оспорюване позивачем розпорядження голови Брусиліської районної державної адміністрації Житомирської області від 05 травня 2015 року № 93 «Про передачу в оренду ТОВ «Аграрні системні технології» в користування на умовах оренди не витребуваних земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Водотиївської сільської ради» видане в межах наданих районній державній адміністрації повноважень.

Доводи позивача про незаконність розпорядження голови Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області від 26 лютого 2016 року № 53 «Про відмову в наданні в оренду не витребуваних земельних часток (паїв) гр. ОСОБА_1 » є безпідставними, оскільки на момент розгляду його заяви не було вільних земельних ділянок на території Водотиївськї сільської ради.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 08 грудня 2006 року рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд Житомирської області погодився з висновком Брусилівського районного суду Житомирської області.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасуватирішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 08 грудня 2016 року, справу передати на новий розгляд, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 від свого імені та від імені ФГ «Нона» неодноразово звертався до Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області із заявами про надання не витребуваних земельних ділянок (паїв) в оренду на території Водотиївської сільської ради Брусилівського районного суду Житомирської області. Однак конкурс на надання не витребуваних земельних ділянок в оренду не було проведено, чим порушено його права.

Доводи інших учасників справи

У квітні 2017 року представник ТОВ «Аграрні Системні Технології» - ОСОБА_2 . подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення касаційну скаргу в якому вказував про те, що викладені у касаційній скарзі доводи позивача вже були предметом розгляду судами попередніх інстанцій та мотивовано ними відхилені, підстави для задоволення позову відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 20 січня 2015 ОСОБА_1 звернувся до Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області із заявою про надання йому в оренду 28 не витребуваних земельних часток (паїв) площею 181,3439 га на території Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області для ведення фермерського господарства (товарного сільськогосподарського виробництва) (а. с. 5).

Рішенням комісії по розгляду звернень підприємств, організацій, установ і громадян, щодо надання земельних ділянок Брусилівської районної державної адміністрації, яке оформлене протоколом від 19 лютого 2015 року № 2, було рекомендовано райдержадмінстрації відмовити у задоволенні заяв ОСОБА_1 про надання в оренду для ведення фермерського господарства невитребуваних земельних ділянок на території Водотиївської сільської ради Брусилівського району (а. с. 38-39). Листом від 23 лютого 2015 року № 45 голова Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області повідомив останнього про це рішення комісії.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року визнано протиправним не розгляд Брусилівською районною державною адміністрацією заяв ОСОБА_1 від 20 січня 2015 року щодо надання в оренду не витребуваних земельних часток (паїв) на території Озерської та Водотиївської сільських рад та було зобов`язано Брусилівську районну державну адміністрацію Житомирської області розглянути заяву останнього від 20 січня 2015 року щодо надання в оренду не витребуваних земельних часток (паїв) на території Водотиївської сільської ради Брусилівського району (а. с. 10-12).

Розпорядженням голови Брусилівської районної державної адміністрації від 16 листопада 2015 року № 334 ОСОБА_1 було відмовлено в надані дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що розташовані за межами населеного пункту Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, у зв`язку з відсутністю вільних земельних ділянок невитребуваних часток (паїв) на території даної сільської ради (а. с. 9).

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25 січня 2016 року вказане розпорядження голови Брусилівської районної адміністрації Житомирської області було скасовано та зобов`язано Брусилівську районну державну адміністрацію повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 січня 2015 року щодо надання йому в оренду невитребуваних земельних паїв на території Водотиївської сільської ради Брусилівського району (а. с. 18-19).

На виконання судового рішення Брусилівською районною державною адміністрацією повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 20 січня 2015 року та прийнято головою Брусилівської районної державної адміністрації розпорядження від 26 лютого 2016 року № 53, яким останньому було відмовлено в надані в оренду невитребуваних земельних часток (паїв), що розташовані за межами населеного пункту Водотиївської сільської ради Брусилівського району, у зв`язку із відсутністю вільних земельних ділянок на території даної сільської ради (а. с. 13).

Розпорядженням голови Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області від 05 травня 2015 року № 93 передано в оренду ТОВ «АСТ» земельні ділянки (невитребувані паї) загальною площею 181,3439 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території села Болячів Водотиївської сільської ради терміном на 7 років (а. с. 7).

На підставі розпорядження голови Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області від 25 грудня 2014 року № 344 «Про дострокове розірвання договорів оренди земельних ділянок», достроково, за взаємною згодою сторін було розірвано договори оренди земельних ділянок невитребуваних часток (паїв), укладених між ПАТ «ТАКО» та Брусилівською районною державною адміністрацією від 24 березня 2014 року та зобов`язано ПАТ «ТАКО» в місячний термін укласти з райдержадміністрацією угоди про дострокове розірвання договорів оренди, зареєструвати їх відповідно до чинного законодавства України та повернути Брусилівській районній адміністрації за актами приймання-передачі (а. с. 8).

Згідно з витягом із протоколу від 20 січня 2015 року № 1 комісією із розгляду звернень підприємств, організацій, установ і громадян щодо надання земельних ділянок було рекомендовано райдержадміністрації відкласти розгляд заяв ТОВ «Аграрні Системні Технології» до завершення процедури дострокового розірвання договорів оренди земельних часток невитребуваних паїв з ПАТ «ТАКО» та розглянути вищевказані заяви після закінчення процедури розірвання договір оренди з ПАТ «ТАКО» на наступному засіданні комісії (а. с. 40-41).

На засіданні вказаної комісії від 19 лютого 2015 року було повторно розглянуто 9 заяв ТОВ «Аграрні Системні Технології» та рекомендовано райдержадміністрації задовольнити зазначені заяви щодо надання в оренду невитребуваних земельних часток паїв на території Водотиївської сільської ради Брусилівського району (витяг із протоколу № 2) (а. с. 36-37).

05 травня 2015 року розпорядженням голови Брусилівської районної державної адміністрації № 93 передано в оренду ТОВ «Аграрні Системні Технології» земельні ділянки (невитребувані паї) загальною площею 181,3439 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території села Болячів Водотиївської сільської ради терміном на 7 років (а. с. 47).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Позивач на обґрунтування позовних вимог посилався на те, що передача Брусилівською районною державною адміністрацією Житомирської області земельні ділянки (невитребувані паї) загальною площею 181,3439 га в оренду ТОВ «АСТ» відбулося без дотримання конкурсної процедури чим порушено його права як особи, що бажала отримати спірні землі в оренду.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_1 є керівником ФГ «Нона».

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення прокурора із цим позовом) установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) у редакції, чинній на час звернення прокурора із цим позовом, установлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів (стаття 12 ГПК України у редакції, чинній на час подання позову).

Статтею 20 ГПК України (у редакції чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю) крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» (далі - Закон № 973-IV; тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону № 973-IV земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону № 973-IV ).

Тобто, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Відповідно до статті 12 Закону № 973-IV земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону № 973-IV після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, зокрема з органом державної влади, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року в справі № 348/992/16-ц, від 13 червня 2018 року у справі № 474/100/16-ц.

Оскільки землекористувачем земельних ділянок, які просить ОСОБА_1 надати в оренду мало бути саме ФГ «Нона», а не ОСОБА_1 сторонами у спірних правовідносинах мають бути юридичні особи.

Таким чином спір у цій справі виник щодо земельних ділянок, наданих фермерському господарству в оренду. А тому, спори юридичних осіб, зокрема органів державної влади та місцевого самоврядування, із фермерськими господарствами мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

Проте суди не врахували зазначені норми процесуального права та дійшли помилкового висновку про те, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України є підставою для їх скасування із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 255, 400, 409, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 08 грудня 2016 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» про визнання незаконними та скасування розпоряджень закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило