У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

Справа № 285/1944/19

провадження у справі № 2/0285/794/19

19 вересня 2019 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді………………Літвин О.О.

секретаря…………......................Дуянової Г.Г.

з участю:

представника позивачки………..Оразової А.М.

розглянувши за правилами загального позовного провадження

у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Новоград-Волинської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області,

Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області

ІІІ особа ОСОБА_2 ,

про звільнення спадкового майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила зняти арешт зі спадкового майна її померлого сина ОСОБА_3 ј частки житлового будинку АДРЕСА_1 (далі Будинок), накладеного виконавчою службою.

В обґрунтування позову зазначила, що при оформлені спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її сина ОСОБА_3 від приватного нотаріуса дізналась, що на Будинок 12.10.2009 накладено арешт на підставі виконавчого листа № 2-139/09 Новоград-Волинського міськрайонного суду про конфіскацію всього особистого майна ОСОБА_3 Коли звернулась до виконавчої служби про зняття арешту з майна, їй було відмовлено. Оскільки підстави для накладення заборони на Будинок вже відсутні, а вона як спадкоємець першої черги померлого сина позбавлена можливості оформити свої спадкові права, вважає, що арешт підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 22.08.2019 до участі в справі була залучена дружина померлого ОСОБА_3 , його спадкоємиця, ОСОБА_2

Судом було поставлено на обговорення питання про закриття провадження по справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивачки поклалась на розсуд суду.

Представники відповідачів до суду не прибули, надіслали відзиви на позов, просили відмовити в його задоволенні.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення присутнього учасника, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 9 грудня 2004 року Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою Житомирської області, ОСОБА_3 на праві особистої власності належить 1/4 частина Будинку.

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13 липня 2009 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

На підставі виконавчого листа № 1-239/09, виданого 06 серпня 2009 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області, державним виконавцем 02 вересня 2009 року відкрито виконавче провадження № 14528033 та 12 жовтня 2009 року накладено арешт на все майно ОСОБА_3

03.11.2011 виконавче провадження № 14528033 завершене за п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», так як державним виконавцем були проведені всі виконавчі дії, однак майно не було реалізоване у зв`язку з відсутністю покупців.

З листа Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 09.09.2019 вбачається, що матеріали виконавчого провадження № 14528033 знищено 27.02.2015 після закінчення строку зберігання.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Позивачка є матір`ю померлого.

Питання про конфіскацію майна вирішується у порядку, встановленому КПК України та Кримінально-виконавчим кодексом України (далі - КВК України).

Згідно з ч.2 ст.52 Кримінального кодексу України (далі - КК України) додатковим покараннями є, зокрема, конфіскація майна, яка полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (ч.1 ст.59 КК України).

Статтею 48 КВК України передбачено що, суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист і копію вироку для виконання Державній виконавчій службі. Конфіскації підлягає майно, що є у власності засудженого.

Спеціальним законом, що регулював порядок вчинення виконавчих дій на час виконання вироку в частині конфіскації майна, був Закон України Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (далі Закон № 606-XIV), який втратив чинність з 5 жовтня 2016 року.

Згідно з ч.2 п.8 ст.49 Закону № 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У даній справі позивачка у червні 2019 року звернулася до суду з цивільним позовом про скасування арешту, накладеного в порядку виконання вирокусуду про конфіскацію майна, як додаткового покарання,оскільки на даний час виконавче провадження відсутнє.

На час звернення з позовом та розгляду справи порядок судового оскарження урегульовано Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі закон № 1404-VIII), відповідно до ч.1 ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, окрім інших, таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII).

Тому необхідно розрізняти випадки звернення до суду зі скаргою в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (рішень, ухвал, постанов судів різних юрисдикцій) та в порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні рішень інших органів (постанов, наказів, ухвал та інших документів), які є виконавчими документами і підлягають примусовому виконанню відповідно до ст.3 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до ст.74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Враховуючи, що виконавчий лист був виданий на виконання вироку в частині конфіскації майна, а не на виконання судового рішення у цивільній справі, позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України 1960 року вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. У разі якщо вирок або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який надсилається на виконання органам державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Органи, що виконують вирок, постанову або ухвалу, повідомляють суд, який їх постановив про їх виконання.

Статтею 537 КПК України 2012 року (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) урегульовані питання, які вирішуються під час виконання вироків. Положеннями ст.539 КПК України 2012 року визначено порядок вирішення судом питань, які виникають під час виконання вироку. Проте зазначеними нормами закону не встановлено порядку скасування арешту, накладеного в порядку виконання вироку про конфіскацію майна як вид покарання. Відсутнє і посилання на можливість такого скасування за правилами ЦПК України.

Крім того, положеннями КПК України 2012 року (розділом VIII) не встановлено порядок оскарження рішення, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб стосовно виконання судового рішення щодо конфіскації майна у кримінальному провадженні.

Тобто питання про зняття арешту в даній справі не може також бути вирішене і в порядку виконання вироку суду за правилами КПК України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (ст.287 КАС України).

З огляду на те, що у Новоград-Волинському міськрайонному відділі державної виконавчої служби на виконанні перебувало виконавче провадження по виконанню виконавчого листа від 13 липня 2009 року № 1-239/09, виданого на виконання вироку в частині конфіскації майна, відтак позивачка на підставі положень ст.287 КАС України має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено її права, свободи чи інтереси, але як учасник виконавчого провадження.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.06.2019 у справі № 383/493/18.

Окрім того, принагідно зазначити, що в рамках виконавчого провадження боржником був померлий ОСОБА_3 , а позивачка взагалі не має жодного відношення до майна сина, як боржника у виконавчому провадженні, на яке було накладено арешт та про скасування арешту з якого поставлене питання. В той же час, у випадку прийняття нею спадщини після смерті сина, позивачка також приймає і його обов`язки, в тому числі зобов`язання по виконанню вироку суду про конфіскацію майна ОСОБА_3 , ухваленого за його життя.

Суд вважає, що провадження у даній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 про скасування арешту, накладеного на майно в порядку виконання вироку в частині конфіскації майна, підлягає закриттю, оскільки такий спір має вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 255, 258-261 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинської ОДПІ ГУ ДФС у Житомирській області, Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, ІІІ особа ОСОБА_2 , про звільнення спадкового майна з-під арешту.

Роз`яснити позивачці, що у разі закриття провадження у справі, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Розгляд таких справ належить до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення або отримання її копії.

Головуючий суддя О.О.Літвин