ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 березня 2019 року

м.Харків

справа № 643/5093/16-ц

провадження № 22-ц/818/6/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Тонка Марина Олександрівна,

апелянт - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Тонка Марина Олександрівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2018 року, постановлену під головуванням судді Майстренко О.М. в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Тонка Марина Олександрівна про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 09 серпня 2016 року позов задоволено. Визнано нікчемним правочин та розірвано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 21.11.2008 року, укладений між ОСОБА_1, в інтересах якого діяла на підставі довіреності ОСОБА_2, та ОСОБА_3. Визнано за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 24 липня 2018 року, за заявою ОСОБА_3, скасовано заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 09 серпня 2016 року, справу призначено до розгляду.

У вересні 2018 року ОСОБА_5 в особі свого представника подав до суду клопотання про залучення його до участі у справі у якості правонаступника ОСОБА_1, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач помер.

Представник відповідачки ОСОБА_3 подав клопотання про закриття провадження у справі з урахуванням факту смерті позивача.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 19 грудня 2018 року провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 19.12.2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, оскільки речові права на предмет спору входять до складу спадщини. На підставі ст. 253 ЦПК України суд першої інстанції зобов'язаний був зупинити провадження у справі для залучення правонаступників позивача, який помер 09.02.2018 року, а не закривати провадження у справі.

ОСОБА_3 надала відзив на апеляційну скаргу, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 19 грудня 2018 року - без змін.

Разом з відзивом на апеляційну скаргу ОСОБА_3 подала до суду заяву про закриття апеляційного провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України. Вважає, що апелянтом не доведено свого правонаступництва у справі.

Підстави для закриття апеляційного провадження передбачені ст. 362 ЦПК України

Згідно ст. п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

Колегія суддів не вбачає підстав для закриття апеляційного провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач помер, а спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Провадження у праві зупиняється до залучення до участі у справі правонаступника чи законного представника, що визначено п.1 ч.1 ст.253 ЦПК України.

Згідно з п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошення її померлою, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Провадження у справі підлягає закриттю лише у випадку, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Судом встановлено, що предметом спірних правовідносин є договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 21.11.2008 року, укладений між ОСОБА_1, в інтересах якого діяла на підставі довіреності ОСОБА_2, та ОСОБА_3, який позивач просив визнати нікчемним, розірвати його, визнати за ним право власності на вказану квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_1 помер (а.с. 139).

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу (ст.55 ЦПК України).

Отже процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку із вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 ст.608 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 цього Кодексу.

Право власності на квартиру не відноситься до тих прав, які в силу статті 1219 ЦК України є особистими і відносно яких правонаступництво недопустиме, оскільки здійснення цього права не пов'язано з певною особою, а тому може здійснюватися і спадкоємцями цієї особи на передбачених законом умовах.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 травня 2018 у справі № 523/17848/16-ц.

Спірні правовідносини по даній справі допускають правонаступництво. Речові права на предмет спору, а саме: квартиру АДРЕСА_1, - входять до складу спадщини.

Тому суд першої інстанції мав вирішити питання про зупинення провадження у справі для залучення спадкоємців померлого позивача, а не закривати провадження у справі.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, які привели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв'язку з цим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2018 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 13.03.2019 року.