Номер провадження: 22-ц/813/2588/19
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Кравець Ю. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

боржник: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Приморського районного суду м. Одеси Бондар В.Я. від 06.11.2018 року,

встановив:

25.09.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину за період з дати подання вказаної заяви про видачу судового наказу до досягнення повноліття доньки, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в подальшому у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2018 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Не погоджуючись з ухвалою суду, апеляційну скаргу подала заявник ОСОБА_1 ,в якій з посиланням на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 мотивує тим, що районний суд відмовив у видачи наказу з підстав не можливості встановити місце реєстрації боржника, обмежившись відповіддю з відділу АДР ГУ ДМС України в Одеській області, що не свідчить про те, що боржник має місце реєстрації у іншій області України, та поклав зобов`язання по встановленню його місця знаходження на саму заявницю. Крім того, посилаючись на не дотримання ОСОБА_1 норм чинного законодавства, а саме на відсутність у заяві про видачу судового наказу реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника та відсутність номеру і серії паспорту ОСОБА_2 , суд порушив вимоги п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України де вказане, що дані боржника вказуються у тому випадку, якщо вони відомі заявнику.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тобто апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у видачі судового наказу (п.1 ч.1 ст. 353 ЦПК України) підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість судового рішення в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню буз задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей суд першої інстанції виходив з того, що заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України, а саме заява про видачу судового наказу не містить реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника, також не зазначено номер і серію паспорта ОСОБА_2 . Крім того суд виходив з того, що зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_2 встановити не можливо, що відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду з огляду на таке.

Наказне провадження - це спрощена форма захисту прав і інтересів кредитора, чиї вимоги до боржника засновані на беззаперечних документах. Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України.

Частиною другою статті 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо змісту заяви про видачу судового наказу, а саме: в заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу не відповідає вимогам статті 163 ЦПК України, оскільки в ній не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника ОСОБА_2 , також не зазначено номер і серію його паспорта, що є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Крім того, районний суд у відповідності до вимог ч.3 ст. 165 ЦПК України звернувся до відповідного територіального органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника. Таким органом, враховуючи зазначену заявником ОСОБА_1 адресу боржника ОСОБА_2 , є відділ адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області.

До суду 01.11.2018 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації ОСОБА_2 , згідно якої останній зареєстрованим / знятим з реєстрації по м. Одесі та Одеській області не значиться (а.с.12).

Відповідно до ч.9 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Оскільки з отриманої судом інформації не можливо встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) боржника ОСОБА_2 , районний суд дійшов до вірного висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказу. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що районний суд обмежився лише відповіддю з відділу АДР ГУ ДМС України в Одеській області, що не свідчить про те, що боржник має місце реєстрації у іншій області України, оскільки, як вже було зазначено, уповноваженим територіальним органом реєстрації місця перебування та місця проживання особи, враховуючи зазначену заявником ОСОБА_1 адресу боржника ОСОБА_2 , є саме відділ адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Крім того колегія суддів звертає увагу на те, що наказне провадження є спрощеним видом судового провадження та розшук боржника, місце перебування якого невідоме, можливий згідно приписів ст. 132 ЦПК України та лише у позовному провадженні.

Також суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що у заяві про видачу судового наказу дані боржника вказуються у тому випадку, якщо вони відомі заявнику, оскільки пунктом другим частиною другої ст. 163 ЦПК України імперативно зобов`язано заявника зазначати реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України та факультативно, якщо вони відомі заявнику, зазначаються офіційні електронні адреси та інші дані, які ідентифікують боржника.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з ухваленням рішення за відсутності учасників справи, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 255, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси Бондар В.Я. від 06.11.2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 20.09.2019 року

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева