ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року

м.Суми

Справа №573/594/19

Номер провадження 22-ц/816/4507/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне підприємство «Дружба 6»,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Дружба 6»

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 09 липня 2019 року в складі судді Замченко А.О., ухвалене у м. Білопілля,

в с т а н о в и в:

05 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди землі у зв`язку з переходом права власності на землю до нього як спадкоємця після смерті батька ОСОБА_2 . Свої вимоги мотивував тим, що його батько був власником земельної ділянки площею 3,105 га, розташованої на території Луциківської сільської ради Білопільського району, яку на підставі договору оренди землі № 95 від 17 лютого 2007 року передав у оренду Луциківській філії ПП «Дружба 6» на строк 20 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер і, набувши право власності у порядку спадкування на вказану земельну ділянку, він 18 березня 2019 року, відповідно до умов договору оренди землі, звернувся до орендаря з вимогою про його розірвання та повернення земельної ділянки, однак, до цього часу земельна ділянка не повернута, орендна плата не сплачена, а тому просив розірвати договір оренди землі від 17 лютого 2007 року № 95, укладений між ОСОБА_2 та Луциківською філією ПП «Дружба 6».

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 09 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки № 95 , укладений 17 лютого 2007 року між ОСОБА_2 та Луциківською філією ПП «Дружба 6», зареєстрований 03 квітня 2007 року в Білопільському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», запис у державному реєстрі земель № 1292.

Стягнуто з ПП «Дружба 6» на користь ОСОБА_1 5768 грн 40 коп судових витрат.

В апеляційній скарзі ПП «Дружба 6», посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про погодження сторонами внесення виправлень до п. 40 спірного договору оренди землі щодо підстав для його розірвання, а саме закреслення слова «не», оскільки зміни до договору погоджувалися сторонами та вносилися лише в п. 5 та п. 9 (стосовно розміру нормативної грошової оцінки землі), будь-які інші зміни до договору не вносилися. Вказує, що в тексті договору відсутня вказівка «непотрібне викреслити», а тому рукописна коса риска на суцільно надрукованому тексті договору на рівні слова «не» у п. 40 не може вважатися виправленням, договір не містить ніяких застережень (пояснень, погоджень) щодо внесення рукописних виправлень. Перед підписом орендодавця не зазначено, що він ознайомлений з внесеними змінами до умов договору та погоджується з ними.

Доводить, що без дослідження жодного примірника оригіналу договору оренди землі суд не міг встановити факт наявності чи відсутності косої риски на рівні слова «не» в реченні п. 40, в обох примірниках договору, а тому з метою повного і всебічного дослідження доказів і винесення справедливого і обґрунтованого рішення, за наявності сумнівів у добросовісності здійснення учасниками своїх процесуальних прав, мав можливість з власної ініціативи витребувати докази.

Посилаючись на ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 148-1 Земельного кодексу України доводить, що набуття права власності на земельну ділянку у порядку спадкування не дає позивачеві права розірвати діючий договір оренди землі.

Також не погоджується із стягненням на користь позивача витрат на оплату послуг адвоката, вважає, що використання послуг адвоката є виключно його власним бажанням, тоді як наявна альтернатива отримання правової допомоги у Центрі надання безкоштовної правої допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Василець С.О. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Вказує, що п. 40 договору оренди встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи -орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору, що не суперечить вимогам ст.ст. 31, 32 Закону України «Про оренду землі», правовим позиціям Верховного Суду. Протилежне стороною відповідача не доведено.

Крім того зазначає, що позивач не відноситься до категорії осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, а тому правомірно уклав договір з адвокатом про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПП «Дружба 6» -адвоката Литвиненко Д.Г., яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги представника позивача - адвоката Васильця С.О., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 відповідно до Державного акта про право власності на землю серії НОМЕР_1 від 29 серпня 2001 року, виданого на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Луциківської сільської ради від 07 квітня 2001 року, належала на праві приватної власності земельна ділянка загальною площею 3,937 га, з яких: 3,105 га - рілля, 0,832 га - кормові угіддя, розташована на території Луциківської сільської ради, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 7).

За умовами договору оренди землі № 95 від 17 лютого 2007 року, зареєстрованому у Білопільському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що в Державному реєстрі земель зроблено запис за № 1292, ОСОБА_2 передав ПП «Дружба 6», Луциківська філія в оренду належну йому земельну ділянку площею 3,105 га строком на 20 років, по 01 січня 2027 року. У цей же день було складено та підписано акт приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 8-9).

Відповідно до п. 40 договору оренди дослівно: «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору». Слово «не» у вказаному пункті договору закреслено (а.с. 8, зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с. 10).

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15 вересня 2018 року, виданим приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Бойко О.І., ОСОБА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 успадкував земельну ділянку площею 3,1048 га, розташовану на території Луциківської сільської ради Білопільського району, яку вона успадкувала, але за життя не оформила своїх спадкових прав після смерті чоловіка ОСОБА_2 , право власності якого було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 29 серпня 2001 року (а.с. 11).

18 березня 2019 року ОСОБА_1 направив ПП «Дружба 6» лист з вимогою в семиденний термін з моменту отримання цього листа підписати додаткову угоду до договору оренди землі № 95 від 17 лютого 2007 року про його розірвання у зв`язку з переходом права власності на землю до нього та сплатити йому, як спадкоємцю, нараховану, але не виплачену орендну плату (а.с. 12, 13).

Зазначений лист-вимога одержаний відповідачем 19 березня 2019 року (а.с. 14, 15, 16), однак договір оренди землі не був розірваний.

Задовольняючи позов про розірвання договору оренди землі у зв`язку з переходом права власності на землю до спадкоємця померлого власника земельної ділянки, суд першої інстанції, встановивши ідентичність примірників договору, який зберігається в Держгеокадастрі та який знаходиться у відповідача, а саме, що в обох примірниках договору у п. 40 закреслене слово «не», дійшов висновку про погодження сторонами при укладенні спірного договору оренди землі у п. 40 такої підстави його розірвання, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору оренди), перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

У пункті 40 договору оренди землі сторони погодили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи -орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Суд першої інстанції правильно врахував, що позивач, як новий власник земельної ділянки, скористалася своїм правом на розірвання договору оренди землі, передбаченим пунктом 40 договору.

Посилання відповідача на відсутність у спірному договорі оренди землі такої умови його розірвання, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки у зв`язку з відсутністю оригінала примірника договору, його належним чином завірена копія була отримана позивачем у Держгеокадастрі та в подальшому надана суду як додаток до позовної заяви. Представник ПП «Дружба 6» визнав у суді, що у відповідача наявний ідентичний варіант договору.

Категорично заперечуючи в апеляційній скарзі погодження та внесення сторонами виправлення у п. 40 договору оренди землі, а саме: рукописне закреслення косою рискою слова «не», відповідач не надав свого екземпляру спірного договору оренди землі чи його завіреної копії, такі докази не надані стороною відповідача і суду першої інстанції.

Клопотання про витребування оригіналу договору з Держгеокадастру відповідач у порядку, визначеному ст. 84 ЦПК України, не заявляв. Враховуючи принцип диспозитивності, суд, у справі з даним предметом спору, не вправі збирати докази з власної ініціативи (ч. 2 ст. 13, ч. 7 ст. 81 ЦПК України).

Крім того, згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Встановивши, що ОСОБА_1 набув права власності на земельну ділянку в установленому законом порядку і як новий власник спірної земельної ділянки не бажає продовжувати дію договору оренди землі, укладеного з попереднім власником, а умовами договору оренди землі передбачено його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про припинення оспорюваного договору оренди шляхом його розірвання за заявою нового власника - позивача у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року № 647/1460/17.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, отриману позивачем по справі, також не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Статтею 15 ЦПК України визначено право учасників справи користуватися правничою допомогою, в тому числі і послугами адвоката.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до роз`яснень п. 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з ч. ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача в суді першої інстанції здійснював адвокат Василець С.О. на підставі договору про надання правової допомоги № 25/03/19-Н2 від 25 березня 2019 року, предметом якого визначено надання правової допомоги саме у справі за позовом до ПП «Дружба 6» про розірвання договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_2 та ПП «Дружба 6» (п. 1.1) (а.с. 68-69).

У розділі 3 договору «Гонорар» сторонами обумовлено, що загальна вартість послуг, зазначених у п.1.1 цього договору (в тому числі вивчення матеріалів справи, підготовка позовної заяви, заяв, клопотань, відповіді на відзив та інших документів) становитиме орієнтовно 5000 грн. Саме така сума витрат на правову допомогу і підтверджена наданим позивачем розрахунком (а.с. 70), вона є співмірною із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та обґрунтовано визначена судом до стягнення з відповідача.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Враховуючи те, що справа є незначної складності, вона є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) і тому відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Дружба 6» залишити без задоволення.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 09 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик