Справа № 212/6215/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Ваврушак Н. М., за участі секретаря судового засідання - Нестеренко В.В., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, треті особи: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант», ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 в якому просила стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000,00 гривень та 10000,00 гривень за завдану моральну шкоду малолітній доньці ОСОБА_4 та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказала, 03 травня 2018 року, о 14.20 годині, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Шевроле Авео», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Січеславська, біля буд. № 9, в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, не врахував безпечну дистанцію, своєчасно не застосував мір до гальмування, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Шкода Фабіа», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження та було скоєно наїзд на малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебувала у дитячому візочку, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало те, що відповідач ОСОБА_2 порушив пункти 12.1, 12.3, 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23.05.2018 року, ОСОБА_2 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

У зв`язку з ДТП, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та позивачу ОСОБА_1 , надавалася медична допомога. Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було спричинено тілесних ушкоджень у вигляді гематом шкіри та садна.

05.05.2018 року позивач, ОСОБА_1 разом з дитиною, звернулась до КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» КМР для надання доньці медичної допомоги, так як згодом після події ДТП вона стала почувати себе погано та на тілі з`явилися гематоми та садна. Згідно з випискою із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 від 05 липня 2018 року, малолітня дитина ОСОБА_4 отримала гематоми на шкірі лоба, лівої щоки та правого передпліччя гематоми Д= 2-3 см, на коліні лівої ноги садна до 5 см в діаметрі та їй було діагностовано гематоми шкіри та садна.

У подальшому після ДТП малолітня дитина продовжувала почувати себе недобре та 22.05.2018 року тй було встановлено діагноз забій м`яких тканин голови, синдром підвищеної нейрорефлекторної збудливості. У зв`язку з цим вони вимушені були проходити курс медичного лікування та нести витрати, що відповідно змінило спосіб життя, а відчуття страху, яке позивач пережила в момент ДТП не покидає і дотепер, оскільки фактично на її очах було скоєно наїзд на дитину, яка перебувала в дитячому візочку.

Також внаслідок ДТП 03.05.2018 року було пошкоджено до непридатного стану дитячий візочок, так як основний удар прийшовся на нього та було розбито мобільний телефон позивача, чим завдано майнової шкоди. Відповідач навіть не вибачився за скоєне ані перед позивачем та її малолітньою донькою.

Діями відповідача ОСОБА_2 , позивачу та дитині було завдано моральної шкоди.

Так, в момент скоєння наїзду, позивачем було пережито сильний стрес, який складно виразити словами, так як на її очах транспортний засіб скоїв наїзд на візочок з донькою, яка також злякалася від цього. В цей момент вона відчула сильний страх та душевний біль. Навіть після спливу тривалого часу вона стала боятися переходити проїзну частину вулиць та доріг, незважаючи на наявність пішохідного переходу, оскільки саме на пішохідному переході з вини відповідача було скоєно наїзд на мене і доньку.

Все це відобразилося на фізичному та психічному стані здоров`я позивача, тривалий час вона нервувалася, відчувала страхи, погано спала, снилися жахливі сни. Дитина зазнала тілесних ушкоджень і на неї було важко дивитися, позивач дуже переживала за її стан здоров`я та життя, за можливі ускладнення. Внаслідок гематом та саден на тендітному тільці дитини, її донька відчувала фізичний біль. Все це було складно пережити. Навіть і до теперішнього часу згадка про події 03.05.2018 року викликає у мене сильні душевні страждання, вона досить довго не могла прийти до тями від пережитої події і була змушена вживати заспокійливе. Відповідно, все це відобразилося і на психоемоційному стані її доньки.

Внаслідок вище вказаного, позивач вимушена була вживати додаткових заходів по організації життя, так як вони зазнали вимушених змін, вимушені були проходити медичне обстеження та лікування дитини.

Отже, позивачу та її малолітній дитині ОСОБА_4 заподіяна моральна шкода, яка виражається в душевних та фізичних стражданнях.

Ухвалою суду від 17 вересня 2018 відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року, розгляд справи відкладено, оскільки відсутні відомості про отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі.

25 січня 2019 року, відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вони не обґрунтовані, документально нічим не підтверджені.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити в повному обсязі. Суду пояснила, що їй та її малолітній дитині нанесено моральну шкоду, внаслідок ДТП, скоєного відповідачем.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, суду пояснив, що моральні страждання позивача не обґрунтовані та не підтверджені.

Третя особа ОСОБА_3 пояснила, що вона 03 травня 2018 року, керувала транспортним засобом «Шкода Фабіа», відповідач по справі ОСОБА_2 допустив зіткнення з її автомобілем, чим порушив правила дорожнього руху України. Внаслідок зіткнення автомобілів було скоєно наїзд на малолітню дитину ОСОБА_5, яка перебувала у дитячому візочку. Повністю підтримує позовні вимоги позивача, та просить їх задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання третя особа ТДВ «СК «Мотор-Гарант» не з`явились, направили до суду клопотання про розгляд справи в їх відсутність, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не надала жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування наявності та розміру моральної шкоди.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає встановленим наступне.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що 03 травня 2018 року, о 14.20 годині, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Шевроле Авео», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Січеславська, біля буд. № 9, в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, не врахував безпечну дистанцію, своєчасно не застосував мір до гальмування, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Шкода Фабіа», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження та було скоєно наїзд на малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебувала у дитячому візочку, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало те, що відповідач ОСОБА_2 порушив пункти 12.1, 12.3, 13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23.05.2018 року у справі №212/3371/18, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова суду не оскаржувалось та набрала законної сили 04 червня 2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 разом з малолітньою дитиною ОСОБА_4 2017 року народження зверталась до медичних установ з приводу травмування під час ДТП, що вказує на наявність моральних страждань та переживань, завданих відповідачем по справі, як особою, що керувала транспортним засобом.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, і яка полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31березня 1995року №4«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Судом установлено, що внаслідок вчиненого правопорушення відповідачем, позивач та її малолітня донька зазнали моральних страждань, дія вчинена відповідачем призвела до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя позивача та її доньки, вони зазнали душевних страждань.

При цьому, не дивлячись на те, що з часу вчинення правопорушення сплинув тривалий період часу, проте відповідач не вжив заходів щодо повного відшкодування позивачу моральної шкоди та не сприяв усуненню негативних наслідків вчиненого ним правопорушення. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнала та продовжує зазнавати позивач. Отже, очевидним є те, що вчиненим відповідачем правопорушенням позивачу та її малолітній доньці завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на це, ураховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача, яка також діє в інтересах малолітньої доньки, їх тривалість, можливість відновлення немайнових втрат, недопущення безпідставного збагачення позивача, суд вважає, що розумним, справедливим та виваженим відшкодуванням моральної шкоди позивачу є 10000,00 грн., та малолітній дитини ОСОБА_4 , 2017 року народження, 10000,00 гривень.

Аналіз досліджених у судовому засіданні та оцінених доказів переконують суд у тому, що позивачем доведено факт порушення відповідачем її права, внаслідок чого позивачу та її малолітній дитині було заподіяно моральну шкоду, а тому її позов належить задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат на сплату судового збору в розмірі 704,80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 14-16, 22, 23, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 13, 81-82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти у сумі 10000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти у сумі 10000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , суму судового збору у розмірі 704, 80 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Дніпровський апеляційний суд через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено та підписано 12 вересня 2019 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак