ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Херсон

справа № 653/4275/16-ц

провадження № 22-ц/819/762/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарПавловська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області у складі судді Крапівіної О.П. від 01 лютого 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про захист прав споживача та стягнення коштів,

встановив:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про захист прав споживача та стягнення коштів, зазначаючи, що у 2011 році ним у Севастопольському відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» було відкрито картковий рахунок та оформлено картку моряка, на яку здійснювалось перерахування грошових коштів в іноземній валюті.

За наданою банком інформацією станом на 30 квітня 2014 року на рахунку перебуває 37 297,15 доларів США, що в національній валюті за курсом 26,26 грн за один долар США становить 979 423,15 грн.

У зв`язку із анексією території Автономної Республіки Крим він звертався до відповідача з вимогою про закриття карткового рахунку та повернення належних йому грошових коштів, але через неврегульованість питання повернення коштів, внесених у відділення банку в АР Крим, йому було повідомлено про неможливість виконання банком своїх зобов`язань.

Посилаючись на невиконання відповідачем договірних зобов`язань, а також на те, що договір банківського вкладу ним було укладено із юридичною особою ПАТ КБ «Приватбанк», а тому саме вона повинна нести відповідальність за неповернення грошових коштів, позивач просив суд стягнути із ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь 37 297,15 доларів США.

Рішенням суду від 01 лютого 2019 року позов задоволено та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду щодо наявності між сторонами договірних відносин щодо банківського вкладу, невиконання банком взятих на себе зобов`язань за відсутності належних доказів, підтверджуючих як факт відкриття рахунку в банку (укладення договору банківського рахунку) та зарахування на нього коштів, так і факт звернення позивача до відповідача із вимогою про закриття такого рахунку і виконання зобов`язань з повернення грошових коштів, не відповідають обставинам справи, а також помилково ґрунтуються на нормах законодавства, яке регулює правовідносини щодо договору банківського вкладу, який між сторонами укладено не було.

Крім того, скаржник зазначив, що позивачем не було надано доказів наявності залишків коштів на банківському рахунку як на час його звернення до суду, так і на момент ухвалення судового рішення.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що між сторонами існують договірні відносини, за умовами яких банк прийняв від позивача грошові кошти в іноземній валюті та зобов`язаний повернути їх на вимогу останнього.

В процесі розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 є моряком, який, починаючи з 2012 року був працевлаштований на іноземних суднах та отримував заробітну плату в іноземній валюті, яка власниками судна перераховувалася на його рахунок, відкритий, як стверджує позивач, в 2011 році у Севастопольському відділенні Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

У підтвердження факту укладення договору позивач надав суду видану банком карту моряка типу НОМЕР_1 та довідку, видану начальником департаменту з координації роботи з клієнтами Кримського РУ Чорним А.В. 30.04.2014 року за № 3098026, відповідно до якої на рахунку ОСОБА_1 за картою моряка зберігається сума коштів у розмірі 37 297, 15 доларів США.

Строк дії карти моряка визначено до 07 місяця 2014 року.

У суді апеляційної інстанції в підтвердження заперечень щодо доводів апеляційної скарги про відсутність інформації стосовно наявних на рахунку грошових коштів представник позивача надав суду довідку, видану Акціонерним товариством Нова ШіпТех (Nova Ship Tech S.A.) 14.08.2019 року, відповідно до якої наведена компанія керувала працевлаштуванням ОСОБА_2 Муратова спочатку в якості старшого помічника капітана, а потім капітана на борту суден різних власників з 2012 року до цього часу. Його заробітна плата за 2012, 2013 та 2014 роки в загальній сумі 37 297 доларів США була відправлена за його проханням власниками судна на кредитну картку, видану Приватбанком.

Відповідач не визнає факт укладення зазначеного договору з ОСОБА_1 , посилаючись на відсутність письмово укладеної угоди, а також доступу банку до документів та рахунків клієнтів Кримського НОМЕР_2 ПАТ КБ «Приватбанк» з моменту окупації території Автономної Республіки Крим.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача підтвердила, що надана позивачем карта моряка з логотипом «Приватбанку» могла видаватися акціонерним товариством, однак перевірити зазначену обставину немає можливості, оскільки окупаційна влада з травня 2014 року фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу АТ КБ «Приватбанк», що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», а саме: приміщень банку, банкоматів, терміналів, транспортних засобів та т.і.

Підтвердила, що карта моряка - це карта класу Gold, яка видається банком морякам, які офіційно працюють на судні. Надана позивачем карта моряка є дебетовою картою для зарплати, яка підтверджує факт укладення договору банківського рахунка, однак перевірити за цією картою наявність на рахунку грошових коштів неможливо, тому банк не може повернути ОСОБА_1 грошові кошти у витребуваному ним розмірі.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з положеннями статті 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка в банку на умовах, погоджених сторонами.

ЦК України не містить вимоги щодо форми договору банківського рахунка.

Відповідно до пункту 1.9 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, яка затверджена постановою Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року, в редакції, що діяла за станом на січень 2011 року, договір банківського рахунка укладається в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис.

Особливості відкриття та використання поточних рахунків, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, до яких віднесені і платіжні картки, врегульовано пунктом 8 зазначеної вище Інструкції, згідно із положеннями якого банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, у порядку, установленому цією Інструкцією для відкриття поточних рахунків, з урахуванням визначених цією главою Інструкції особливостей.

Відкриття поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, проводиться на підставі укладеного між банком і клієнтом у письмовій формі договору, у якому обов`язково мають бути зазначені умови відкриття поточного рахунку та особливості його використання.

Клієнт, якому в банку вже відкрито поточний рахунок, має право здійснювати операції за цим рахунком з використанням спеціального платіжного засобу після укладення договору, на підставі якого надається і використовується спеціальний платіжний засіб.

Отже, видача банком ОСОБА_1 спеціального платіжного засобу карти моряка, підтверджує наявність між сторонами відносин, що виникли із договору банківського рахунка.

Згідно із частиною першою статті 218 ЦК України недодержання сторонам и письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

З огляду на наведені положення норм матеріального права та зважаючи, що відповідно до глави 72 ЦК України, яка регулює відносини, що виникли із банківського рахунка, недодержання сторонами письмової форми цього правочину не має наслідком його недійсність, колегія суддів зробила висновок про те, що втрата позивачем тексту договору при наявності платіжної карти моряка не позбавляє останнього права доводити факт укладення з відповідачем договору за допомогою інших засобів доказування.

Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (частини перша, третя статті 1068 ЦК України).

Відповідно до статті 1074 ЦК України в редакції, що діяла на час укладення спірного договору, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

19 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про закриття рахунку та видачу належних йому грошових коштів, однак отримав відмову, викладену у письмовій формі від 13.03.2015 року за №20.1.0.0./7-20150219/2556, з посиланням на те, що ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до постанови Національного банку України №260 від 06.05.2014 року припинив свою діяльність в Криму, враховуючи неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання і нагляд, валютний контроль та державний фінансовий моніторинг за діяльністю банків та їх підрозділів, розташованих на території Автономної республіки Крим та міста Севастополь(а.с.9,11).

Перед тим, 24 грудня 2014 року, керівник департаменту по роботі з клієнтами АР «Крим» ГО ОСОБА_3 направив на адресу ОСОБА_1 письмову відповідь на його звернення, в якій повідомив, що в зв`язку з невизначеністю статусу території Кримського півострова та її правового режиму, а також у зв`язку з відсутністю законодавчо визначених особливостей діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах, що існують на теперішній час на території Криму, банком було призупинено обслуговування клієнтів та роботу відділень Кримського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.10).

Із змісту наведених вище письмових документів, які вийшли від банку, вбачається, що в них не йдеться про те, що доступ АТ КБ «Приватбанк» до первинних документів (у тому числі договорів, касових документів) клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ «Приватбанк» обмежений.

Банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними у цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ, тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищим, ніж до споживача-фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З урахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Згідно із частиною третьою статті 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

З огляду на зазначене, припинення діяльності філії не впливає на обсяг зобов`язань банку відповідно до чинного цивільного законодавства.

Такий висновок щодо застосування статей 95, 1066 ЦК України до спірних правовідносин викладено у постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року, справа №666/3215/15-ц, який відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України підлягає врахуванню судами при виборі і застосуванні норми права при вирішенні інших справ.

Враховуючи, що АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів на спростування заявлених ОСОБА_1 вимог, зокрема, не обґрунтовано правомірності блокування карткового рахунку, відкритого на ім`я позивача, не надано відомостей та доказів того, що кошти на рахунку позивача відсутні або що надана ним суду карта моряка йому банком не видавалася, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обмеження права позивача на розпорядження рахунком є неправомірним, а позов - таким, що підлягає задоволенню.

Висновки суду відповідають встановленим обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулює спірні правовідносини.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що хоч суд при вирішенні спору керувався нормами матеріального права, які регулюють відносини, що виникають із договору банківського вкладу, а не банківського рахунка, помилково встановивши суть та характер вчиненого сторонами правочину, однак це не потягнуло ухвалення незаконного рішення, тому підстави для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Так, твердження скаржника про те, що ненадання позивачем примірника договору банківського рахунка свідчить про відсутність договірних відносин з банком, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки видана Приватбанком на ім`я ОСОБА_1 карта моряка є належним та допустимим доказом укладення сторонами такої угоди, адже відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, зазначений спеціальний платіжний засіб (карта моряка) могла бути отриманою позивачем як володільцем рахунка лише за наслідком укладеного з ним договору банківського рахунка.

Доводи апеляційної скарги з приводу недоведення позивачем факту звернення до банку із заявою про закриття рахунка та відмови банку виконати зазначене розпорядження спростовані матеріалами справи (заявою позивача та письмовими відповідями банку), (а.с. 9, 10, 11).

Що ж стосується заперечення відповідачем викладеної у виданій ним же 30.04.2014 року довідці №3098026 інформації щодо наявного у ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приватбанк» рахунку із сумою коштів на ньому в розмірі 37 297, 15 доларів США, то дійсно в матеріалах справи міститься копія наведеного документа, яка є нечіткою та на ній майже не видно печатки банку. Однак до суду апеляційної інстанції представник позивача надав якісно виготовлену копію довідки, яка містить відбиток печатки Приватбанку та підпис посадової особи банку, а саме начальника департаменту з координації роботи з клієнтами Кримського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4 , який і 24.12.2014 року надавав ОСОБА_1 письмову відповідь на його звернення з аналогічного питання.

Крім того, посилання відповідача на те, що в даний час у банку немає доступу до інформації щодо клієнтів філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», тому він не може надати витребувану інформацію на запит суду, свідчать про неспростування наданих позивачем доказів на підтвердження позовних вимог.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша, друга, четверта статті 12 ЦПК України).

Як уже зазначалося вище, помилкове посилання суду на норми матеріального права, що регулюють відносини, які виникли із договору банківського вкладу, не призвело до неправильного вирішення спору та не вплинуло на права та обов`язки банку у спірних правовідносинах, оскільки зобов`язання банку виплатити вкладнику його вклад за договором банківського вкладу та зобов`язання банку виконати розпорядження володільця рахунка про видачу відповідних сум з рахунка за договором банківського рахунка є тотожними, а інших вимог до відповідача ОСОБА_1 не заявляв.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 01 лютого 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 20 вересня 2019 року

Суддя Л.В. Пузанова