Ухвала

16 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 592/9984/17

провадження № 61-16625ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 04 червня 2019 року, додаткове рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 18 липня 2019 року та постанови Сумського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод,

ВСТАНОВИВ :

Звернувшись в суд із позовом у вересні 2017 року, позивач просив суд зобов`язати відповідача перебудувати об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 з дотриманням протипожежних відстаней, а саме не менше 6 метрів від господарської споруди розташованої на АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивував тим, що він проживає в АДРЕСА_1 . Відповідач, що є власником суміжного домоволодіння на АДРЕСА_1 , розпочала будівельні роботи на своїй земельній ділянці, зокрема, заливку фундаменту. Однак, при виконанні вказаних будівельних робіт відповідачем не було дотримано вимог ДБН 360-92 «Планування і забудова сільських і міських поселень», зокрема, в частині розміщення стіни, яку відповідач розмістив на відстані 4 метрів від господарської будівлі позивача. Вказує, що таке будівництво є самочинним будівництвом, що здійснюється з порушенням протипожежних норм.

Рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 04 червня 2019 року, яке залишено без змін постановою Сумського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року, у в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 18 липня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 000 грн відшкодування судових витрат.

Постановою Сумського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року додаткове рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 18 липня 2019 року змінено в частині мотивів визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу та суми цих витрат, що підлягають відшкодуванню. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу 17 500 грн.

04 вересня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 04 червня 2019 року, додаткове рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 18 липня 2019 року та постанови Сумського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року в указаній вище справі.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є вимога про усунення перешкод шляхом зобов`язання перебудувати об`єкт будівництва. Справа є незначної складності та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Обгрунтовуючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження заявник покликається на підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що судами проігнорована усталена судова практика, чим порушено формування єдиної правозастосовчої практики, а також дана справа має виняткове значення для заявника, оскільки відповідач своїми діями загрожує безпечному проживанню позивача.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що справа має виняткове значення для нього не є достатніми для застосування пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Домоволодіння позивача не є предметом спору в даній справі.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані ОСОБА_1. судові рішення ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 04 червня 2019 року, додаткове рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 18 липня 2019 року та постанови Сумського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький