КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №753/2094/18 753/4562/17 2-4441/2009 Головуючий у 1 інстанції: Мальченко А.О.
провадження № 22-ц/824/6378/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Желепи О.В., Приходька К.П.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника - ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2009 року у складі судді Мальченко А.О. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач - ВАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором №06/3368к-07 від 29.11.2007 року, обґрунтовуючи його тим, що відповідачеві був наданий кредит в сумі 34 850 доларів США з терміном погашення до 28.09.2012 року зі сплатою 12 % річних і зобов`язання, передбачені кредитною угодою, останній не виконує, у зв'язку з чим станом на 01.04.2009 року утворилася заборгованість на загальну суму 28 362 долара США 81 цент, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становило 218 393 грн. 64 коп. за курсом 1 долар США - 7,70 грн.

10 листопада 2009 року представник позивача ПАТ «Універсал Банк» подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до повного виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором перед позивачем. Заяву обґрунтовував тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2009 року заяву задоволено і тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до повного виконання ним зобов`язань перед ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором №06/3368к-07 від 29.11.2007 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_2 може у будь-який час виїхати за кордон.

Проте, такі висновки не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що в провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

10 листопада 2009 року представник позивача ПАТ «Універсал Банк» подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до повного виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором перед позивачем. Заяву обґрунтовував тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом було встановлено, що згідно предмету спору позивач 29.11.2007 року надав відповідачу у борг грошову суму у розмірі 34 850 доларів США.

16 листопада 2009 року Дарницьким районним судом міста Києва було винесено ухвалу, якою заяву представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про вжиття заходів забезпечення позову було задоволено і тимчасово обмежено відповідача ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до повного виконання ним зобов`язань перед позивачем за кредитним договором №06/3368к-07 від 29.11.2007 року.

При тому в апеляційній скарзі йдеться про те, що як на підставу свого рішення суд послався на статтю 6 Закону України «Про порядок виїзду за межі України і в`їзду в Україну громадян України» (далі - Закон), процитувавши її різні частини таким чином, що вказана норма, у підсумку, втратила свій первісний зміст, закладений законодавцем.

Разом з тим, пунктом 8 ч. 1 ст. 6 Закону передбачено можливість обмеження виїзду з України громадян, щодо яких подано цивільний позов до суду, до закінчення провадження у справі.

Однак, ототожнювати питання тимчасового обмеження боржників у праві виїзду за межі України із видами забезпечення позову є помилковим.

Повноваження судів першої інстанції при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваженнями щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову визначений у ст.152 ЦПК. Серед видів такого забезпечення у ст.152 ЦПК України не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Тому, враховуючи, що в цивільному процесі на час розгляду заяви була відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК України, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, колегія суддів вважає, що суд не міг застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією України, та вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо вирішення справи судом, у порядку встановленому законом.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 16 листопада 2009 року скасувати і постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до повного виконання ним зобов'язань перед ПАБ «Універсал Банк» за кредитним договором №06/3368к-07 від 29 листопада 2007 року відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2009 року скасувати і постановити нове судове рішення.

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом обмеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Крученець Черняхівського району Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до повного виконання ним зобов'язань перед ПАБ «Універсал Банк» за кредитним договором №06/3368к-07 від 29 листопада 2007 року відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: