ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3234/19 Справа № 193/738/18 Суддя у 1-й інстанції - Шумська О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання: Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Приватне підприємство «Крамар»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року, яке постановлено суддею Шумською О.В. о 13 годині 39 хвилин у селищі Софіївка Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 15 листопада 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз О.В., звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Крамар» про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз О.В., зазначив, що позивач працював у відповідача з 16 червня 2014 року по 15 березня 2018 року. Під час виконання трудових обов'язків охоронника підприємства відповідача, 04 серпня 2016 року з позивачем стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, що підтверджується актом Н-1 від 31 серпня 2016 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом.

Нещасний випадок стався за наступних обставин: працюючи в зміну з 8.00 години 03 серпня 2016 року до 8.00 години 04 серпня 2016 року позивач разом з охоронцем ОСОБА_3, заступили на чергування по охороні підприємства. Близько четвертої години ранку 04 серпня 2016 року, позивач повертався з чергового обходу території підприємства, а ОСОБА_3 пішов оглянути зовнішню територію. Відкривши двері приміщення, позивач ступаючи в приміщення, одержав удар з правого боку металевим предметом по голові. Після нанесення першого удару невідомий обійшов позивача з лівого боку і заніс над головою позивача руку з металевим предметом для нанесення другого удару, при цьому позивач встиг прикрити голову лівою рукою.

Актом Н-1 від 31 серпня 2016 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, встановлено, що позивач зазнав травм, у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: струс головного мозку, забійна рана лобної ділянки, закритий перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки з задовільним розташуванням уламків. Дані травми віднесено до категорії тяжких. У зв'язку з вказаним нещасним випадком, позивач отримавши вказані травми, тимчасово втратив працездатність, що підтверджується листками непрацездатності від 05 серпня 2016 року та від 05 вересня 2016 року.

Через зазначене вище позивачу було завдано моральної шкоди. В зв'язку з цим, позивач просить стягнути з приватного підприємства «Крамар» на його користь суму завданої моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн.

Рішенням Софіївської районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз О.В., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. Зазначає, що відповідачем не були створені умови праці, в яких позивач міг би виконувати покладені на нього обов'язки безпечно. Позивач, отримавши тілесні ушкодження та через негативні спогади, вимушений був звільнитись з роботи, оскільки він постійно відчуває негативні емоції, спогади, страх, що пов'язані з його роботою, робочим місцем та наслідками такої роботи. Вважає, що вина відповідача у отриманні позивачем травм та завданні йому моральної шкоди, полягає у тому, що відповідач не вжив жодних заходів для забезпечення безпеки позивача, як працівника, не організував роботу на підприємстві таким чином, щоб унеможливити потрапляння на територію підприємства сторонніх осіб, не забезпечив позивача, який працював охоронником, належним для самооборони дозволеними засобами. Отримані позивачем травми потягли за собою погіршення стану здоров'я позивача, вони були завдані позивачу саме на його робочому місці. Вказує, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини справи.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 - Мотуза О.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника відповідача - ОСОБА_4, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем протиправності дій відповідача та причинно-наслідкового зв'язку між протиправністю дій відповідача і завданою моральною шкодою позивачу.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді підсобного працівника на підприємстві відповідача з 16.06.2014 року по 09.09.2014 року, а з 09.09.2014 року по 15.03.2018 року на посаді охоронника( а.с. 6-7).

15.03.2018 року ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (а.с.7)

04.08.2016 року з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, внаслідок якого він отримав сполучену травму: відкриту черепно-мозкову травму: струс головного мозку, забійну рану лобної ділянки, закритий перелом нижньої третини лівої ліктьової кістки з задовільним розташуванням уламків ( а.с. 8-10).

Відповідно до акту про проведення розслідування нещасного випадку, що стався 04 серпня 2016 року о 04 годині 15 хвилин на ПП «Крамар», під час якого був травмований ОСОБА_1, причинами настання нещасного випадкує основна : травмування внаслідок протиправних дій інших осіб, порушення вимог законодавства про охорону праці комісією не встановлено, супутні, технічні та організаційні - відсутні ( а.с. 11-13).

Згідно листків непрацездатності від 05 серпня 2016 року серія АДБ № 780573 та 03 вересня 2016 року серія АДБ № 780702, позивач перебував на амбулаторному лікуванні в зв'язку з нещасним випадком на виробництві та його наслідками (а.с.14,15).

Висновком МСЕК (довідка Серії 12ААА № 720764) від 10.05.2018 року ОСОБА_1 первинно визнано людиною з інвалідністю третьої групи за загальним захворюванням з 29 травня 2017 року з наступним переоглядом у травні 2018 року. (а.с.16).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини 2 статті 78 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначено Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232.

Пунктом 14 Порядку № 1232 передбачено, що комісія зобов'язана скласти у п'яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження.

Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою та всіма членами комісії. У разі незгоди із змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою Н-5 як його невід'ємну частину.

Відповідно до п. 16 Порядку № 1232, діючого на час настання нещасного випадку, нещасні випадки, пов'язані із завданням тілесних ушкоджень іншою особою, або вбивство працівника під час виконання чи у зв'язку з виконанням ним трудових (посадових) обов'язків чи дій в інтересах підприємства незалежно від порушення кримінальної справи розслідуються відповідно до цього Порядку. Такі випадки визнаються пов'язаними з виробництвом (крім випадків, що сталися з особистих мотивів).

Отже, в розумінні ч. 2 ст. 72 ЦПК України, саме Акти за формою Н-5 і Н-1 є тими доказами, що підтверджують чи спростовують факти нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом.

Крім того, відсутність причинного зв'язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи, в результаті службового розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем, було складено акти форми Н-1 від 31.08.2016 року та форми Н-5 від 31.08.2016 року. Ці акти затверджені директором ПП «Крамар» та в установленому законом порядку не оскаржувались.

Отже позивачем було доведено факт того, що нещасний випадок з ним стався на роботі, погіршення стану його здоров'я є у причинному зв'язку із отриманими тілесними ушкодженнями саме на робочому місці.

Враховуючи викладене, суд першої інстації дійшов не обгрунтованого висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування колегія суддів враховує наступне.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач оцінює моральну шкоду в 200 000,00 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди колегія суддів виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості і враховуючи, що ОСОБА_1 внаслідок нещасного випадку отримав травми віднесені до категорії тяжких, у зв'язку з чим тимчасово втратив працездатність. Травми отримані в результаті нещасного випадку на виробництві, причинами якого є травмування внаслідок протиправних дій інших осіб, при цьому слід врахувати, що до настання нещасного випадку, у позивача мали місце відповідні захворювання і останнім не доведено, що його стан здоров'я на даний час, є виключно наслідком лише отриманої травми, а тому з урахуванням вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для зменшення заявленого розміру моральної шкоди до 5 000 грн.

Судом першої інстанції не надано мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Приймаючи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункт в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з відповідача, слід стягнути на користь держави судовий збір за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанціях у розмірі 1762,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович - задовольнити частково.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє адвокат Мотуз Олександр Володимирович, до Приватного підприємства «Крамар» про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодження здоров'я задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Крамар» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Стягнути з Приватного підприємства «Крамар» на користь держави судовий збір в розмірі 1762 ( одна тисяча сімсот шістдесят два) гривень 00 ( нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 11 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: