ПОСТАНОВА

Іменем України

16 вересня 2019 року м. Кропивницький

справа № 396/1359/18

провадження № 22-ц/4809/180/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Дуковського О.Л.;

суддів - Авраменко Т.М., Суровицької Л. В.

з участю секретаря - Демешко Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Бобринець - Агро-К» на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2018 року, у складі головуючого судді Шепетько В. І., за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Бобринець - Агро-К», про розірвання договору оренди, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного підприємства «Бобринець-Агро-К» (далі ПП «Бобринець-Агро-К»), про розірвання договору оренди.

В обгрунтування позовних вимог вказувала, що 09.12.2010 року між нею та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 надала відповідачу в строкове платне користування земельну ділянку площею 6,68 га , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Кропивницької сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Підставою для розірвання договору оренди позивач вказує те, що відповідач не виконує умови договору, так як систематично не виплачує орендну плату за користування земельною ділянкою, що і є підставою для припинення дії договору внаслідок невиконання другою стороною обов`язків за даним договором.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2018 року позов задоволено. Розірвано договір оренди № 15 земельної ділянки НОМЕР_2 , кадастровий номер земельної ділянки :02:000:, укладений 09.12.2010 року між ОСОБА_1 та ПП «Бобринець-Агро-К», що був зареєстрований управлінням Держкомзему у Новоукраїнському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 13.12.2011 року за № 0702. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов суд першої інстанції встановив, що сплативши власнику земельних ділянок орендну плату за 2016 - 2017 роки, відповідач допустив істотне та системне порушення прав орендодавця, що є підставою для розірвання договорів оренди.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з порушенням норм процесуального права та закрити провадження у справі.

Зазначає, що відповідачем у справі є ПП «Бобринець-Агро-К», стосовно якого ухвалою господарського суду Київської області від 13 вересня 2017 року порушено провадження у справі про банкрутство та введено процедуру розпорядження майном. 24 липня 2018 року ухвалою господарського суду відкрито процедуру санації та призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Кошарського О.В., зупинено повноваження органів управління боржника щодо управління ПП «Бобринець-Агро-К» та розпорядження його майном.

Після порушення провадження у справі про банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, оскільки вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів, надається строк для звернення кредиторів з вимогами до боржника, здійснюється розгляд вимог кредиторів та інше. Позивач не звертався до господарського суду із заявою про визнання кредиторських вимог, у реєстрі вимог кредиторів заборгованість відповідача перед позивачем не значиться, що свідчить про недоведеність факту наявності заборгованості. Посилається на п.8 ч.1 ст.20 ГПК України, що справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником віднесено до компетенції господарського суду. Вважає, що за наявності порушеної господарським судом справи про банкрутство відповідача цивільну справу за позовом такого відповідача не можна порушувати, а в разі порушення така справа підлягає закриттю.

Відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надійшло.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду апеляційне провадження у справі зупинялося до закінчення перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у касаційному порядку Верховним Судом (а.с.106-107).

Ухвалою апеляційного суду від 16 вересня 2019 року поновлено апеляційне провадження у справі.

У судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

За змістом частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до частини першої статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за її користування протягом трьох місяців підряд.

Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди.

Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Стаття 611 ЦК України передбачає настання різних правових наслідків порушення зобов`язань, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1449 цс17, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, а також у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, провадження № 61-41932сво18, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 383/708/16-ц, провадження № 61-16985св18.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 09 грудня 2011 року між позивачем та ПП «Бобринець-Агро-К» був укладений договір оренди № 15 земельної ділянки НОМЕР_2 , кадастровий номер земельної ділянки :02:000: належної позивачу на праві приватної власності, яка знаходяться на території Кропивницької сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області.

Згідно умов договору оренди позивач надав відповідачу в оренду свою земельну ділянку строком на 10 років відповідно до п. 8 Договору. Згідно п. 9 Договору орендна плата вноситься орендарем щорічно у формі та розмірі: грошової 4 % від нормативної оцінки земельної ділянки (паю) - 3064,83 грн., готівкою та-або перерахуванням на особистий розрахунковий рахунок орендодавця.

Пунктом 11 вказаного договору передбачено, що орендна плата вноситься у такі строки: до 1 січня наступного року.

Дія Договору припиняється шляхом його розірвання: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (пункт 38 договору) (а.с. 7-10).

Згідно до договору оренди приймання - передачі земельної ділянки в оренду, ОСОБА_1 передала, а ПП «Бобринець-Агро-К» в особі директора Ларжевського А.О. прийняв в оренду земельну ділянку строком на 10 років (а.с. 11).

10.05.2018 року позивачем було направлено на адресу ПП «Бобринець -Агро-К» вимогу негайного погашення суми заборгованості з орендної плати за 2017 рік (а.с.13).

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 11.06.2018 року ПП «Бобринець-Агро-К» отримав лист із вищевказаною вимогою (а.с.14).

Судом першої інстанції перевірялася інформація про сплату орендної плати на користь позивача і згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру НОМЕР_1 , за період з 1 кварталу 2016 року по 1 квартал 2018 року інформація про сплату орендної плати ПП «Бобринець-Агро-К» на користь ОСОБА_1 відсутня (а.с 15).

Оголошення про порушення справи про банкрутство відповідача опубліковано 13 вересня 2017 року (а.с.16).

Факт невиплати орендної плати відповідач не оспорював, позиція відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції та доводи апеляційної скарги зводяться виключно до того, що в зв`язку із порушенням справи про банкрутство відповідача позов про розірвання договорів оренди підлягає розгляду в порядку господарського, а не цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає, що такі доводи апеляційної скарги є безпідставними та не ґрунтуються на нормах законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства із позовом до ПП «Бобринець-Агро-К» про розірвання договору оренди. При цьому жодних позовних вимог майнового характеру, тобто таких вимог, які підлягають вартісній оцінці, до відповідача не заявлено. Земельні ділянки, які перебувають в оренді ПП «Бобринець-Агро-К», є індивідуально визначеним майном, яке належить на праві приватної власності позивачу та не можуть бути включені до складу ліквідаційної маси, відтак не є майновим активом відповідача.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача є немайновими, а спір не стосується питання щодо формування активу боржника, а тому не пов`язаний зі здійсненням провадження у справі про банкрутство ПП «Бобринець-Агро-К» і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 289/2217/17, від 12 червня 2019 року у справі № 289/233/18, від 19 червня 2019 року справа № 396/652/18, провадження № 14-227цс19, і підстав для відступу не вбачається.

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у цивільній справі не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Бобринець-Агро-К» залишити без задоволення, а рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

23.09.2019 року - складено постанову.

Головуючий суддя О. Л. Дуковський

Судді Т. М. Авраменко

Л. В. Суровицька