ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5866/19 Справа № 212/6958//15-ц Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О.Г. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 , фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та пошкодження майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року позивачі звернулися до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та пошкодження майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , того ж будинку. 26 січня 2015 року нежитлове приміщення, що належить ОСОБА_2 було затоплено, причиною затоплення була несправність внутрішньо квартирної мережі холодного водопостачання, а саме підвідний шланг з внутрішньо квартирного трубопроводу до зливного бачка унітазу в квартирі ОСОБА_1 у зв`язку із чим йому було завдано майнову шкоду: торгівельний зал № 1- на стелі розмокло та прийшло в непридатний стан гіпсокартоннове покриття (плитка), на стінах вологі сліди на гіпсокартонних плитах які покритті водоемульсійною фарбою. Торгівельний зал № 2 на стінах вологі сліди на гіпсокартонних плитах які покриті водоемульсійною фарбою; коридор № 1 стіни вологі сліди на пластиковому покритті; коридор № 2 на стелі і стінах вологі сліди на пластиковому покритті. Згідно розрахунку вартість проведення ремонту нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 становить 17759 грн., також завдана матеріальна шкода підтверджується кошторисом № 003. Крім того, вважає, що є йому завдано моральної шкоди, яка виразилась в негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, яку він оцінює в 10000,00 грн., та просить стягнути з відповідача.

Крім того, нежитлове приміщення АДРЕСА_1 було орендоване ФОП ОСОБА_3 , яка здійснювала у вказаному приміщенні продаж товарів для тварин, внаслідок затоплення водою 26 січня 2015 року їй було завдано матеріальну шкоду, яка відповідно до судово-товарознавчої експертизи становить 97868,97 грн..

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 97868,97 грн. та судові витрати.

Рішення суду мотивоване тим, що внаслідок затоплення ОСОБА_3 було завдано матеріальну шкоду, розмір якої згідно звіту про визначення розміру матеріальної шкоди № СЕ-6/99 від 15.05.2018, складеного судовим експертом О.В. Лабунською, становить 97868,97 грн.. При цьому, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з недоведеності його вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог та стягнутого судового збору та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що в Акті про залиття від 26 січня 2015 року відсутні жодні згадування про пошкодження товарів, що реалізовувалися в магазині, позивачка жодних первинних документів на підтвердження факту існування товару та знаходження його на обліку і реалізації в магазині не надала. Крім того, апелянт зазначає, що з моменту залиття (26.01.2015 року) та до моменту проведення експертизи (15.05.2018 року) пройшло більше трьох років, а тому вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 97 868,97 грн. є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними доказами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачкою розміру завданої матеріальної шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (а.с. 24).

01 січня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди вказаного нежитлового приміщення, де вона здійснює свою підприємницьку діяльність, а саме продаж товарів для тварин (а.с. 21).

Відповідно довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 10).

26 січня 2015 року відбулося затоплення холодною водою нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту комісії ТОВ «Житлокомцентр» від 26 січня 2015 року про залиття, причиною затоплення була несправність внутрішньо квартирної мережі холодного водопостачання, а саме підвідний шланг з внутрішньо квартирного трубопроводу до зливного бачка унітазу в квартирі ОСОБА_1 (а.с. 22).

У зв`язку із залиттям були пошкоджені: торгівельний зал № 1- на стелі розмокло та прийшло в непридатний стан гіпсокартоннове покриття (плитка), на стінах вологі сліди на гіпсокартонних плитах, які покритті водоемульсійною фарбою. Торгівельний зал № 2 на стінах вологі сліди на гіпсокартонних плитах, які покриті водоемульсійною фарбою; коридор № 1 стіни вологі сліди на пластиковому покритті; коридор № 2 на стелі і стінах вологі сліди на пластиковому покритті.

Згідно Договору 02/03 від 10 березня 2015 року, було проведено ремонтні роботи приміщення АДРЕСА_1 .

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 15 травня 2018 року № СЕ-6/99, складеного судовим експертом О.В. Лабунською, розмір майнової шкоди, який завдано ОСОБА_3 внаслідок залиття приміщення, складає 97868,97 грн. (а.с.197).

Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст.22 ЦК України.

Так, статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст.1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Встановивши вказані обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , з підстав їх доведеності та обґрунтованості.

При цьому, законність рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 колегією суддів не перевіряється, так як воно не є предметом апеляційного оскарження.

Доводи апелянта в скарзі про те, що в Акті про залиття від 26 січня 2015 року відсутні жодні згадування про пошкодження товарів, що реалізовувалися в магазині, позивачка не надала жодних первинних документів на підтвердження факту існування товару та знаходження його на обліку і реалізації в магазині, а також те, що з моменту залиття (26.01.2015 року) та до моменту проведення експертизи (15.05.2018 року) пройшло більше трьох років, а тому вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 97 868,97 грн. є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними доказами, - колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідачкою ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не було спростовано своєї вини у залитті приміщення, та розміру спричиненої майнової шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Рішення в оскаржуваній частині як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко