Справа № 309/1804/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 лютого 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хустського районного суду від 23 квітня 2018 року (у складі судді Лук'янової О.В.) за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення шкоди -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (надалі - СК«Уніка») звернулося до суду з позовом у червні 2017 р.

Просило на підставі ст.ст. 22, 993, 1166, 1187 ЦК України та ст. 27 Закону «Про страхування» стягнути з ОСОБА_2 на свою користь шкоду в розмірі 100000 грн. і 1600 грн. судових витрат.

Мотивація позовних вимог зводиться до такого.

11.01.2017 р. у с. Велятино Хустського району Закарпатської області з вини ОСОБА_2 сталася ДТП з участю застрахованого в СК «Уніка» автомобіля «HyundaiSantaFe», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована у приватному акціонерному товаристві «СК «УСС» (надалі - ПрАТ«СК «УСС»).

16.03.2017 р. СК «Уніка» на підставі страхового акту здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 100000 грн. шляхом перерахування на рахунок страхувальника (ОСОБА_3), у зв'язку з чим на підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» до СК «Уніка» перейшло право на отримання від ОСОБА_2 як винуватця ДТП компенсації шкоди, завданої власнику застрахованого автомобіля (ОСОБА_3).

За відшкодуванням шкоди СК «Уніка» зверталася до ПрАТ «СК «УСС», однак 05.04.2017 р. їм було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки таке (в розмірі 98000 грн. із урахуванням франшизи в сумі 2000 грн.) було виплачено ОСОБА_3, а відтак зобов'язання за страховим полісом перед третіми особами в межах ліміту виконані.

Рішенням Хустського районного суду від 23.04.2018 р. позов задоволено повністю.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати це рішення й ухвалити нове про відмову в позові, а також стягнути з позивача на її користь 17400 грн. судових витрат.

Посилається на неповне з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права (неналежна оцінка доказів та не сприяння у повному, об'єктивному та неупередженому розгляду справи).

Узагальнені доводи скарги зводяться до такого:

-Між позивачем і ОСОБА_3 (потерпіла) укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Пряме регулювання», згідно з яким потерпілий водій може отримати відшкодування не від страхової компанії винуватця, а від свого Страховика;

-ПрАТ «СК «УСС» не є учасником угоди про пряме врегулювання, а тому позивач (СК «Уніка») безпідставно відшкодував шкоду потерпілій ОСОБА_3, хоча цей обов'язок покладено на страховика винуватця, тобто на ПрАТ «СК «УСС», і такий нею виконаний.

Відзиву на скаргу не надходило.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_4, підтримав апеляційну скаргу. Представник СК «Уніка», відповідач ОСОБА_2 і третя особа (ОСОБА_3) не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були належно повідомлені.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення - скасуванню, із ухваленням нового по суті позовних вимог, із таких мотивів.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що в спірних правовідносинах, з урахуванням ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону «Про страхування, відповідальною за збиток є ОСОБА_2

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із таким висновком через його невідповідність обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

При цьому неоспореними обставинами в справі є:

-страхування належного ОСОБА_5 транспортного засобу марки «HyundaiSantaFe», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на підставі укладеного з СК «Уніка» договору добровільного страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання», зі страховою сумою 100000 грн.;

-страхове забезпечення належного ОСОБА_2 транспортного засобу марки «Mersedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, у ПрАТ «СК «УСС» із лімітом відповідальності в межах 100000 грн.;

-ДТП, яка сталася 11.01.2017 р. із участю указаних автомобілів;

-вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП як водія транспортного засобу «Mersedes»;

-розмір матеріальних збитків за пошкоджений автомобіль марки «HyundaiSantaFe» на суму 405705.11 грн.;

-виплата СК «Уніка» страхового відшкодування ОСОБА_3 в сумі 100000 грн.;

-на момент виникнення спірних правовідносин СК «Уніка» не була учасником системи прямого врегулювання.

Оспореною обставиною і предметом правового аналізу є право вимоги СК «Уніка» до завдавача шкоди (ОСОБА_2.) в порядку, передбаченому ст. 27 Закону «Про страхування» і ст. 993 ЦК України.

При цьому перехід права вимоги за нормами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» (суброгація) слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями статті 1191 ЦК України, статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з положеннями ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Тобто страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність (постанова Верховного Суду|Велика палата від 03.10.2018 за № 760/15471/15-ц|14-316цс18, а також п.74 постанови ОСОБА_6 Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц).

Таким чином, оскільки страховиком потерпілої (ОСОБА_3) є СК «Уніка», а страховиком завдавача шкоди (ОСОБА_2.) - ПрАТ «СК «УСС», то СК «Уніка», яка виплатила ОСОБА_3 страхове відшкодування у сумі 100000 грн. за договором добровільного страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання», має право звернутися із позовом не до завдавача шкоди, а до ПрАТ «СК «УСС», у якого ОСОБА_2 застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції належить скасувати як суперечне положенням ст. 263 ЦПК України та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові за безпідставністю вимог.

Судові витрати (судовий збір у сумі 2400 грн.) відповідно до положень ст. 141 ЦПК України необхідно покласти на СК «Уніка».

Водночас, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн. належить відмовити за недоведеністю указаних витрат, оскільки в матеріалах справи відсутні та суду не надано платіжний документ про оплату цих послуг (а.с.88-91, 99-103).

Керуючись ст. 993 ЦК України, Законом України «Про страхування», ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.3 п.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

2.Рішення Хустського районного суду від 23 квітня 2018 року скасувати.

3.У позові приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» відмовити.

4.Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_2 2400 (дві тисячі чотириста) грн. у відшкодування судового збору.

5.У стягненні з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн. відмовити.

6.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

7.Повне судове рішення складено 12 березня 2019 р.

Судді: