ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/5486/18
Провадження № 22-ц/4820/1314/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Швець О.Д. від 22 квітня 2019 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд із позовом до відповідача, вказувала, що з 27 листопада 1993 року по 23 вересня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у них народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час сумісного проживання за спільні кошти сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу був оформлений на ОСОБА_5 . У 2010 році сторони розлучились. Після розлучення вона поїхала на заробітки за кордон, разом з чоловіком залишились проживати їхні діти. Однак після смерті сина ОСОБА_6 01 липня 2018 року відповідач повідомив її, що вона жодних прав на спірну квартиру немає, оскільки придбана за його кошти. Оскільки квартира була придбана під час спільного проживання, за їх спільні кошти, позивач вважає, що має право на Ѕ частину спірної квартири.

Тому просила визнати за нею право власності на Ѕ квартири АДРЕСА_1 .

В листопаді 2018 року ОСОБА_2 , звертаючись в суд із зустрічним позовом, вказував, що для придбання спірної квартири він продав квартиру АДРЕСА_2 , 26.12.2006 року продав житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,25 га в с. Колибаївка Кам`янець-Подільського району, крім того, для придбання квартири частину коштів дала його мати ОСОБА_7 Вважає, що оскільки квартира придбана за його особисті кошти, вона є його особистою власністю і не підлягає поділу.

Просив у позові ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовити, визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_1 про визнання майна особистою власністю відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 943,10 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Вважає, що суд першої інстанції не з`ясував джерело коштів на придбання спірної квартири, дійшов хибного висновку, що квартира придбана за спільні кошти подружжя. Стверджує, що хоча спірна квартира і придбана в період шлюбу, але за його особисті кошти, тому є його особистою власністю. Суд також не застосував позовну давність, яка сплила на час звернення ОСОБА_1 з позовом.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.11.1993 року, який розірвано рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 23 вересня 2010 року.

У період шлюбу 10 листопада 2005 року на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, укладеним між продавцем ОСОБА_8 та покупцем ОСОБА_2 , останній придбав квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на цю квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 01.02.2006 року.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у зустрічному позові, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спірна квартира придбана в період шлюбу між сторонами, при цьому ОСОБА_5 не спростовано достатніми та допустимими доказами презумпцію спільності права власності подружжя на це майно, тому воно є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу між сторонами у рівних частках.

Так, за змістом статей 60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (статті ).

Аналогічні положення містить і частина 3 статті 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Презумція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 09.06.2019 року (справа № 643/822/17), від 06.02.2018 року (справа № 235/9895/15-ц), від 05.04.2018 року (справа № 404/1515/16-ц).

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За змістом статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку доказів судом та доведеність факту придбання квартири за власні кошти апелянта, а не за спільні кошти подружжя, є безпідставними.

Суд першої інстанції у відповідності до ст. 89 ЦПК України належно оцінив допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок представлених сторонами доказів у їх сукупності.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що спірна квартира придбана ОСОБА_2 за кошти, виручені від продажу належної йому на праві власності нерухомості.

В свою чергу суд дав належну оцінку показанням свідка ОСОБА_9 , яка підтвердила звернення до неї по оголошенню ОСОБА_1 і досягнення між ними домовленості щодо ціни продажу квартири, отримання коштів щомісячно від ОСОБА_1 , а також від її матері.

Свідок ОСОБА_10 підтвердила, що спірна квартира придбана за спільні кошти подружжя, придбати квартиру допомогали батьки сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Вказані свідчення цілком спростовують зміст розписки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.25) про те, що повну вартість спірної квартири їм сплатила матір апелянта ОСОБА_7 .

Зміст вказаної розписки не узгоджується також і з поясненнями ОСОБА_2 , який вказував, що придбав квартиру за рахунок особистих коштів, виручених від продажу нерухомості, його мати дала лише частину коштів на її придбання.

Відтак суд першої інстанції обґрунтовано не врахував цей доказ при вирішенні спору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.09.2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С.Гринчук

Т.В.Спірідонова