Справа № 629/5532/18
Номер провадження 2/629/183/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Смірнової Н.А., за участю секретаря Андрієнко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про порушення прав споживачів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про порушення прав споживача, посилаючись на те, що 11 квітня 2018 року через мережі Інтернет у ФОП ОСОБА_2 він придбав блендер Camry CR 4058 вартістю 1040 гривень, а також додатково заплатив за послуги доставки поштою 65 гривень. 3 вересня 2018 року він звернувся до відповідача з проханням безоплатно відремонтувати неякісний товар або повернути гроші, розірвавши договір купівлі - продажу між ним та ФОП ОСОБА_2 Відповідач погодився відремонтувати товар і передати його в строки, зумовлені чинним законодавством. Однак відповідач не виконав вимоги про безоплатне усунення недоліків товару, та порушив строки на його ремонт, при цьому написав «Акт про несправність» від 18 вересня 2018 року, який по суті не має юридичної сили. Відправка товару на ремонт та отримання його з ремонту, а також сам ремонт товару був здійснений за його кошти. В зв`язку з чим позивач змушений звертатися до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача виконати його вимоги, а саме розірвати з ним договір купівлі - продажу; стягнути з відповідача гроші в сумі 1335 гривень за придбану неякісну продукцію, компенсацію за витрати на юридичні послуги в сумі 700 гривень, компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 450 гривень. Крім того просить на підставі п.7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнити його від сплати судового збору при подачі позову до суду.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області було відкрито провадження від 07.11.2018 року, позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідачу було надано строк 15 днів з дня отримання ними даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

18 лютого 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що покупка блендера в магазині через інтернет відбулася 11.04.2018 року. 03.09.2018 року покупець звернувся з проблемою в використанні цього електричного пристрою, йому було запропоновано вислати пристрій для огляду і виявлення причини поломки. В процесі огляду були виявлені пошкодження в кріпленні на чаші блендера і кавомолки, що є не гарантійним випадком, та підлягає заміні в процесі експлуатації за рахунок покупця. Позивачу було запропоновано замінити чашу блендера на нову (основна чаша+кавомолка) за 320 грн., але він від пропозиції відмовився. В зв`язку з чим просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

01 квітня 2019 року позивачем надано заперечення на відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ФОП ОСОБА_2 дійсно оглядала пошкоджений блендер, але вона не є спеціалістом в цій галузі, тому «Акт про несправність» від 18.09.2018 року, який вона склала не має юридичної сили. Тому просив задовольнити позов у повному обсязі.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про вручення судової повістки, причину неявки суду не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просив провести розгляд справи без участі сторони позивача та постановити рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи, про що свідчать довідки про доставку СМС-повідомлень про вручення судових повісток, причину неявки суду не повідомила, але раніше у наданому суду відзиві на позов в зв`язку з неможливістю приїзджати до суду просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Суд, перевіривши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Пунктом 2 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року передбачено, що відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 р. у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі «Bellet v. France» Суд зазначив, що ст. 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 1 ст. 698 ЦК України, за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, що здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.

Згідно ч. 1 ст. 699 ЦК України, пропозиція в рекламі, каталогах, а також інших описах товару, зверненнях до невизначеного кола осіб, є публічною пропозицією укласти договір, якщо вона містить усі істотні умови договору.

Відповідно до ст. 707 ЦК України, - покупець має право протягом чотирнадцяти днів не рахуючи дня купівлі непродовольчого товару належної якості, якщо триваліший строк не оголошений продавцем, обміняти його у місці купівлі або інших місцях, оголошених продавцем, на аналогічний товар інших розміру, форми, габариту, фасону, комплектації тощо. У разі виявлення різниці в ціні покупець проводить необхідний перерахунок з продавцем. Якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, покупець має право повернути придбаний товар продавцеві та одержати сплачену за нього грошову суму. Вимога покупця про обмін або повернення товару підлягає задоволенню, якщо товар не був у споживанні, збережено його товарний вид, споживчі властивості та за наявності доказів придбання товару у цього продавця.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем. Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром. Перелік товарів, що не підлягають обміну (поверненню) з підстав, зазначених у цій статті, затверджується Кабінетом Міністрів України. Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов`язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Факт укладення між сторонами договору купівлі - продажу блендеру у ході розгляду справи був документально підтверджений позивачем.

Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі - продажу, згідно з яким за цим договором одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі - продажу є умови про предмет та ціну.

Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі - продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару

Відповідно до п. 9 Постнови № 5 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовомм про захист прав споживачів» від 12.04.1996 року, вказано, що оскільки в системі роздрібної торгівлі договір купівлі - продажу, як правило, збігається з його виконанням, на нього відповідно до ст.ст. 43, 44 ЦК України не поширюються вимоги щодо обов`язкової письмової форми.

Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що 11.04.2018 року позивач ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу, укладеним між ним та ФОП ОСОБА_2 за допомогою мережі Інтернет, придбав блендер Camry CR 4058. Доставка придбаного товару здійснювалась перевізником - ТОВ «НОВА ПОШТА». Так відповідно до експрес-накладної № НОМЕР_1 від 11.04.2018 ТОВ «НОВА ПОШТА» прийняла ФОП ОСОБА_2. відправлення на ім`я приватної особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в кількості 1 шт., фактичною вагою 7 кг, оголошеною вартістю 1040,00 грн., повний опис «товари для дому».

12.04.2018 року у відділенні № 1 ТОВ «НОВА ПОШТА» м. Лозова позивач ОСОБА_1 отримав відправлення, оплативши його повну вартість та вартість послуг за доставку у розмірі 65 гривень.

Суд зазначає, що до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, відповідно до ст. 11 вказаного Закону, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Згідно з п. 22 ст. 1 Закону, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Таким чином, суд зазначає, що положення Закону України «Про захист прав споживачів» поширюються на правовідносини, що виникли між сторонами щодо придбання блендера, оскільки безпосередньо положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» визначальним є статус споживача, який придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням найманого працівника.

Пунктом 8 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір, укладений на відстані, визначається як договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право розірвати укладений а відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару.

В силу ч. 2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитись від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виконавця: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до п. 14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені ч.1 цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.

Згідно ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Відповідно до ч.1 ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причини, які існували до цього моменту.

Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом, встановленим ч.1 ст. 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження несе останній і саме на нього покладається обов`язок доведення того, що недоліки виникли до передання йому товару.

Встановлено, що ОСОБА_1 отримав блендер належної якості, оскільки не звертався до відповідача з претензіями щодо якості товару, але через певний час після придбання товару, а саме 03.09.2018 року звернувся до ФОП ОСОБА_2 з вимогами щодо продажу товару неналежної якості та з проханням безоплатно відремонтувати неякісний товар або повернути гроші, розірвавши договір купівлі-продажу від 11.04.2018 року.

Відповідач погодилась відремонтувати товар та запропонувала надіслати на її адресу блендер.

01 вересня 2018 року позивач відправив блендер віповідачу. Доставка неявкісного товару здійснювалась перевізником - ТОВ «НОВА ПОШТА». Так відповідно до експрес-накладної № НОМЕР_2 від 01.09.2018 ТОВ «НОВА ПОШТА» прийняла від ОСОБА_1 відправлення на ім`я приватної особи ОСОБА_2 за адресою: м . Дніпро, відділення № 4 , , в кількості 1 шт., фактичною вагою 6,7 кг, , оголошеною вартістю 1000,00 грн., повний опис «побутова техніка», оплативши вартість послуг за доставку у розмірі 75 гривень.

03 вересня 2018 року відповідач отримала блендер та 19.09.2018 року отправила на адресу позивача невідремонтований товар з актом про несправність від 18.09.2018 року, складений фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 , в якому вказано, що при огляді блендера Camry CR 4058 були виявлені пошкодження в кріпленні на чаші блендера і кавомолки, при цьому всі електромеханізми є працюючими. Причиною поломки є механічне пошкодження кріплення чаші блендера, що не є гарантійним випадком, оскільки гарантія розповсюджується тільки на електромеханізми, а чаши та ножі не є електромеханізмами і не підлягають заміні.

21.09.2018 року у відділенні № 1 ТОВ «НОВА ПОШТА» м. Лозова позивач ОСОБА_1 отримав відправлення, оплативши вартість послуг за доставку у розмірі 95 гривень.

Відповідно до п. 9 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 року, вирішуючи справи про захист прав споживачів у зв`язку з придбанням товарів неналежної якості, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 12, 14 Закону (1023-12 ):

1) такі вимоги можуть заявляти споживачі, котрі мають на товари квитанції, товарні чи касові чеки або інші письмові документи, а щодо товарів, на які встановлено гарантійні строки, - технічні паспорти чи документи, що їх замінюють;

2) товаром неналежної якості слід вважати такий, що не відповідає вимогам нормативних документів, умовам договору або вимогам, які до нього пред`являються, наданій щодо нього виготівником чи продавцем інформації, а також проданий після закінчення строку його придатності чи фальсифікований;

3) вирішуючи питання про заміну товару (в тому числі виготовленого за межами України), суд за відсутності аналогічного товару на час розгляду справи може (залежно від вимог споживача) зобов`язати продавця надати такий же товар після його надходження або - за згодою споживача - інший товар з наявного асортименту з відповідним перерахунком вартості. При неможливості виконати рішення, яким продавця зобов`язано замінити товар на інший, суд може змінити спосіб виконання у порядку, передбаченому ст. 366 ЦПК України (1503-06);

4) зазначені у п. 1 ст. 14 Закону вимоги споживача про застосування заходів захисту не можуть бути задоволені, коли продавець, виготівник (підприємство, яке виконує їх функції) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування ним або його зберігання.

Положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Частиною 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Відповідно до ст. 708 ЦК України, у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Відповідно до п. 14 ст. 8 Закону вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника.

Відповідно до 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміну товару.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем не усунуті недоліки, на які вказував позивач, внаслідок того, що були виявлені механічні ушкодження кріплення (зірвана різьба на кріпленні на ріжучих ножах) на чашах блендера і кавомолки.

Позивач, звертаючись до суду, заявляє вимоги про повернення грошових коштів у розмірі 1335 гривень за придбану неякісну продукцію.

Із змісту наведених вимог закону випливає, що право на отримання від продавця грошових коштів виникає лише в разі істотності виявлених в придбаному товарі недоліків, що виникли з вини виробника (продавця, виконавця).

Таким чином саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції. Зазначені недоліки, а також вина продавця мають бути встановлені судом відповідно до наданих сторонами та оцінених судами доказів у справі.

В судовому засіданні представнику позивача було роз`яснено право на проведення експертизи, однак такого клопотання до суду не надійшло.

Отже, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилається на те, що придбаний ним у відповідача товар є неналежної якості, який має істотні недоліки, клопотання про проведення експертизи суду не надав, тобто відмовився від проведення експертизи. Сам по собі факт несправності товару не може свідчити про наявність у нього саме істотних дефектів, що унеможливлює його подальше використання за призначенням.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено, що придбаний ним товар має істотні недоліки, які роблять неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення та які не можна усунути в розумний строк, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

З матеріалів справи не вбачається за можливе встановити причини поломки блендера чи то продаж неякісного товару, чи то неправильне підключення та експлуатація. Поданий акт про відмову дані обставини не підтверджує, зокрема того, що виявлений недолік не можна усунути, або виявлений недолік, усунення якого пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, або недолік, які виявився неодноразово чи з`являвся знову після його усунення. Відмова в гарантійному обслуговуванні не може ототожнюватись з неможливості взагалі провести діагностику та ремонт блендера. Інші докази в матеріалах справи відсутні. Не заявлені клопотання про їх витребування у разі складнощів в їх отриманні. У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до сервісного центру провів ремонт та просив відповідача відшкодувати витрати на усунення недоліків товару. Крім цього, враховуючи, що виявлене механічні пошкодження кріплення (зірвана різьба на кріпленні на ріжучих ножах) на чашах блендера і кавомолки виключає можливість нормального використання блендера за призначенням, а також те, що з моменту його придбання в квітні 2018 року до вересня 2018 року, блендер функціонував нормально, суд приходить до висновку, що пошкодження сталось вже після його придбання позивачем, а тому підстав для застосування положень Закону щодо наслідків продажу товару неналежної якості до спірних правовідносин суд не вбачає.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позивач не довів своїх позовних вимог щодо розірвання договору та повернення коштів, тому в задоволенні позову суд відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна (немайновий) шкода, заподіяна громадянину діями іншої особи, що порушила його законні права, відшкодовується особою, що заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода спричинена не з його вини.

Аналіз чинного законодавства дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Позивачем не доведено, що придбаний ним блендер мав дефект, внаслідок чого споживачу було заподіяно моральну шкоду.

Враховуючи те, що вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимоги про розірвання договору купівлі-продажу, яка не підлягає до задоволення, суд вважає за необхідне в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом, регламентовано ст. 137 ЦПК України. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження витрат на правову допомогу суду надано лише довідка. У зв`язку із відмовою в задоволенні позову інші судові витрати, зокрема витрати на правничу допомогу, відшкодуванню не підлягають.

Судові витрати в частині судового збору компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 8, 13 Закону України «Про захист прав споживачі», ст.ст. 23, 678, 679, 917, 923, 924, 925, 1167 ЦК України, ст.ст. 81, 141, 259, 263, 265, 273 ЦПК України, суд, -,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про порушення прав споживачів - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Лозівський міськрайонний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лозова, Харківської області, ІПН НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Лозівським РВ ГУДМС України в Харківській області 23.10.2015 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_4 .

Представник позивача: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 09.09.1999 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Фізична особа підприємець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .

Суддя Н.А. Смірнова