Справа №303/934/19 2/303/752/19
ряд. стат. звіту - 7
РІШЕННЯ

Іменем України

12 вересня 2019 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

представника позивача Олексик В.В.

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом представника позивача АТ КБ "ПриватБанк" - Єрмолов Євгена Миколайовича до Мукачівської міської ради та ОСОБА_4 про визнання частково незаконним та часткове скасування рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність, виключення відомостей з Державного земельного кадастру, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" - Єрмолов Є.М. звернувся до суду із позовом до Мукачівської міської ради та ОСОБА_4 про визнання частково незаконним та часткове скасування рішення про визнання частково незаконним та часткове скасування рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність, виключення відомостей з Державного земельного кадастру.

Позов мотивований тим, що 22.10.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 було укладено Договір купівлі-продажу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п.6.3 даного Договору - домоволодіння знаходиться на земельній ділянці, яка не перебувала у приватній власності продавця. Земельна ділянка загальною площею 0,0706 га, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку, присвоєно кадастровий номер :01:004:0302. Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). В жовтні 2018 року АТ КБ "ПриватБанк" мав намір укласти угоду щодо відчуження свого вищезазначеного домоволодіння, проте зробити це не зміг, оскільки Рішенням Мукачівської міської ради №498 від 29.03.2012 року "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" земельну ділянку площею 0,0706 га за адресою АДРЕСА_1 надано у приватну власність ОСОБА_4 Представник позивача вважає, що дане рішення Мукачівської міської ради підлягає скасуванню, оскільки при його прийнятті не було дотримано вимоги ст.116 ЗК України, тобто без припинення права користування земельною ділянкою банком. Крім того, на підставі спірного рішення, відомості про земельну ділянку внесені до Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку. При посвідченні угоди про відчуження будинку нотаріус повинен керуватися в тому числі ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України, де зазначено, що розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти. Проте, відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності на земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_4 , що у свою чергу протирічить вищезазначеним Законам. Право власності на домоволодіння та земельну ділянку зареєстроване за різними особами, що є підставою для відмови нотаріусом у посвідченні угоди з реалізації домоволодіння. Таким чином, у зв`язку із скасуванням Рішення №498 Мукачівської міської ради від 29.03.2012 року "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" в частині передачі земельної ділянки площею 0,0706 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:004:0302 ОСОБА_4 підлягає і скасуванню державна реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

Представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" - Олексик В.В. в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримав та просив суд задоволити її з підстав зазначених в ній.

Представник відповідача Мукачівської міської ради - Тишкова І.Т. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, а також пояснила, що право власності на жилий будинок, будівлю або споруду попереднього власника або користувача припиняється автоматично, без оформлення всіляких документів. Дана норма не підлягає змінам, а договір оренди при цьому не припиняється в цілому, а лише замінюється сторона в договорі. Також новий власник набуває прав на землю, незалежно від волі попереднього господаря чи органу, якщо земельна ділянка знаходилася у державній або комунальній власності. Так, якщо на земельній ділянці розташоване нерухоме майно, оформити земельну ділянку у користування або викупити її може тільки власник цього нерухомого майна. Серед документів, які мають надаватися разом з клопотанням про передачу земельної ділянки у користування є свідоцтво про право власності або інший документ, що підтверджує право на об`єкт нерухомості. Відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно є підставою для відмови у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, а оформлення права власності або права користування на земельну ділянку проводиться виключно шляхом розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. В свою чергу, Мукачівська міська рада, як орган місцевого самоврядування, затвердила технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадян, зокрема, щодо ОСОБА_4 тобто, будь-яких заходів із розробки самої технічної документації із землеустрою Мукачівська міська рада не вживає та не проводить, оскільки це не відноситься до її компетенції. Всю міру відповідальності за подані до розгляду документи несуть їх заявники. Таким чином, Мукачівська міська рада прийняла рішення в межах і в спосіб визначений законодавством.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила, а також подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позов є необгрунтованим та безпідставним виходячи з наступних підстав. А саме: 23.11.2011 року було проведено державну реєстрацію права власності на домоволодіння на підставі Договору купівлі-продажу від 22.10.2011 року. В подальшому, відразу після укладення вищевказаного договору, ОСОБА_4 за попереднім узгодженням з позивачем, за заявою про приєднання до Публічного договору №МКН0GQ від 24.10.2011 року дала згоду на приєднання до Публічного договору про надання фінансового лізингу на умовах, що розміщені на офіційному веб-сайті ПриватБанку. Згідно Додатку №1 до договору фінансового лізингу від 24.10.2011 року "Специфікації та акту приймання - передачі" лізингодавець (Позивач) передав, а лізінгоодержувач прийняв у користування ціле домоволодіння для проживання за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час, в жовтні місяці 2011 року у ОСОБА_4 виникли складні фінансові труднощі, у зв`язку із тим було попередньо узгоджено з позивачем, що для отримання великої суми коштів необхідно оформити купівлю-продаж об`єкту нерухомості, що перебуває у власності ОСОБА_4 та в подальшому з метою повернення цього об`єкта нерухомості у власність між позивачем та ОСОБА_4 буде укладено договір фінансового лізингу, згідно якого за об`єкт нерухомості повинні сплачуватись щомісячні платежі та платежі по відшкодуванню витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням Договору з подальшим правом на отримання у власність об`єкт нерухомості. Також зазначає, що з 24.10.2011 року по сьогоднішній час фактично домоволодіння, яке передане згідно договору фінансового лізингу перебуває у володінні та в користуванні ОСОБА_4 , позивачем не здійснювалось заходів щодо повернення цього майна від відповідача. Тобто, після переходу права власності на домоволодіння до позивача по даний час, між позивачем і ОСОБА_4 існують договірні відносини згідно яких у ОСОБА_4 фактично перебуває у володінні та у користуванні домоволодіння. Крім цього, до моменту укладення вищезазначеного договору ОСОБА_4 здійснювала заходи щодо оформлення земельної ділянки у приватну власність. Знаючи про те, що згідно договору фінансового лізингу домоволодіння має перейти назад у її власність, тому таке нею оформлення право власності на земельну ділянку проводилось без будь-яких застережень. Більше того, позивач після укладення договору купівлі-продажу жодного разу не звертався до відповідача про необхідність переформлення права на дану земельну ділянку. З врахуванням того, що на даний час в повному обсязі не вирішені питання щодо зобов`язань, які виникли на підставі договору фінансового лізингу щодо предмету лізингу - домоволодіння в частині передачі його ОСОБА_4 або поверненню його позивачу, тому на даний час пред`явлення такого позову є передчасним, оскільки у разі передачі предмета лізингу у власність ОСОБА_4 це виключить будь-які спори щодо права власності на земельну ділянку. Також відповідач зазначає, що позивачем не долучено жодного доказу, який б підтверджував про те, що позивач мав намір здійснити продаж даного домоволодіння, а також позивачем не повідомлено суд, що після укладення договору купівлі-продажу було укладено договір фінансового лізингу та яке по даний час перебуває у володінні та у користуванні ОСОБА_4. Відтак, позивач в повному обсязі не обгрунтував поданий позов та приховав обставини, які мають значення у справі.

Представник відповідача Кецко В .Я. в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечив щодо задоволення позову з підстав зазначених у відзиві.

Вивчивши уточнену позовну заяву з доданими до неї матеріалами, заслухавши пояснення представників сторін та аналізуючи в сукупності докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що 22.10.2011 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , що діяла від імені ПАТ КБ "ПриватБанк" був укладений Договір купівлі-продажу домоволодіння, згідно якого Продавець зобов`язується передати (продати) майно, а саме домоволодіння, у власність Покупця, а представник Покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього обумовлену грошову суму. Домоволодіння, яке відчужується за даним договором, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-8).

Відповідно до п.6.3. Договору домоволодіння розташоване на земельній ділянці, яка не перебуває у приватній власності продавця, (що підтверджується Довідкою виданою від 05.10.2011 року за №04/09/1631 Міськрайонним Управлінням Держкомзему у місті Мукачеві та Мукачівському районі, Закарпатської області). Земельній ділянці загальною площею 0,0706 га, цільове призначення якої - будівництво та обслуговування житлового будинку, присвоєно кадастровий номер :01:004:0302, (що підтверджується Довідкою про присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, виданої 29.09.2011 року за №01/14/1579 Міськрайонним Управлінням Держкомзему у місті Мукачеві та Мукачівському районі, Закарпатської області). Представнику покупця - роз`яснено положення про необхідність оформлення права власності покупця на земельну ділянку, на якій розташоване відчужуване домоволодіння шляхом укладення договору купівлі-продажу, оренди, викупу, або іншим способом, передбаченим чинним законодавством України. Сторони домовилися, що всі витрати пов`язані з оформленням власності покупця на земельну ділянку будь-яким із вищеперерахованих способів та отримання Державного акта на право приватної власності на землю, будуть відшкодовані в повній мірі продавцем - ОСОБА_4.

Із Довідки за №04/09/631 від 05.10.2011 року виданої міськрайонним Управлінням Держкомзему у місті Мукачево та Мукачівському районі Закарпатської області слідує, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , в приватній власності не перебуває (а.с. 9).

Рішенням Мукачівської міської ради 24 сесії 6-го скликання від 29.03.2012 року за №498 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на землю громадян з наступним затвердженням зазначеної документації на сесії Мукачівської міської ради та наданням земельної ділянки у власність відповідно до вимог ч.2 ст.118 ЗК України та в межах норм, визначених ст.121 ЗК України згідно додатку 1. Крім цього, затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку громадян згідно додатку 2, в тому числі ОСОБА_4 (№1.8. списку), (а.с. 10-13).

Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 05.10.2018 року встановлено, що власником земельної ділянки, загальною площею 0,0706 га, кадастровий номер - :01:004:0302 є ОСОБА_4.

Із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №643155 слідує, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,0706 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 65).

Із Заяви про приєднання до публічного договору №МКН0GQ від 24.10.2011 року вбачається, що ОСОБА_4 дає згоду на приєднання до Публічного Договору про надання фінансового лізингу на умовах, визначених Публічним договором про надання фінансового лізингу, що розміщені на офіційному веб-сайті Банку www.privatbank.ua. (а.с. 66-74).

Дані правовідносини регулюються нормами Цивільного та Земельного Кодексу України.

Згідно ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до п.б ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно ч.1, 2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст.141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична не сплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

У відповідності до ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) не усунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель,що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров`ю населення) в строки, встановлені вказівками (приписами) центрального органу виконавчої влади,що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі; в) конфіскації земельної ділянки; г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов`язаннях власника цієї земельної ділянки; д) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Крім цього, за ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, суд зобов`язаний застосувати позовну давність лише за заявою сторони у спорі, причому така заява має бути подана до винесення судового рішення. Представник відповідача заявив про застосування позовної давності до виниклих правовідносин та просив відмовити з цих підстав у позові.

У відповідності до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Також відповідач ОСОБА_4 просила суд застосувати позовну давність до даного позову, виходячи з того, що оскаржуване рішення було прийнято 29.03.2012 року і про намір оформлення відповідачем ОСОБА_4 спірної земельної ділянки позивач був повідомлений заздалегідь. Разом з тим, відповідач ОСОБА_4 не надала суду належних і допустимих доказів про те, коли саме позивач був повідомлений про даний факт. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що він дізнався про дане рішення 05.10.2018 року після одержання інформації від Державного земельного кадастру.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини та оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено, що АТ КБ "ПриватБанк", який набув право власності на домоволодіння, також набув право і користування спірною земельною ділянкою, на якій розміщене домоволодіння, без зміни її цільового призначення та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Крім цього, відповідачем Мукачівською міською радою при прийнятті рішення №498 від 29.03.2012 року не було дотримано вимоги вищезазначеного законодавства, що у свою чергу тягне за собою визнання незаконним та скасування такого рішення.

Що стосується іншої вимоги щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки, то суд приходить до висновку, що у її задоволенні слід відмовити, оскільки відповідачу ОСОБА_4 видавався Державний акт на право власності на земельну ділянку, який на час розгляду справи дійсний та не скасований, що у свою чергу позбавляє суд можливості скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Керуючись ст.ст. 16, 21, 377 ЦК України, ст.ст. 116, 120, 155 ЗК України та ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

р і ш и в :

Позов задоволити - частково.

Визнати незаконним та скасувати Рішення №498 Мукачівської міської ради від 29.03.2012 року "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" в частині передачі земельної ділянки площею 0,0706, кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0302, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , безкоштовно у власність ОСОБА_4

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Мукачівської міської ради на користь АТ КБ "ПриватБанк" сплачену суму судового збору у розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь АТ КБ "ПриватБанк" сплачену суму судового збору у розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: АТ КБ "ПриватБанк", місце знаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, буд. 1Д.

Відповідач: Мукачівська міська рада, , місце знаходження: 89600, м.Мукачево, пл.Духновича, 2, Закарпатська область.

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 20.09.2019 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір