ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/1838/19
Провадження № 22-ц/4820/1676/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретар - Кошельник В.М.,

за участю представника апелянта,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарічанка» на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 серпня 2019 року, суддя Козак О.В., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарічанка» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарічанка» про визнання недійсним договору позики,

встановив:

22 січня 2019 року ТОВ «Зарічанка» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

На обґрунтування позовних вимог було вказано, що між підприємством (роботодавець) та ОСОБА_1 (працівник) було укладено договір споживчої позики від 23.11.2018 року на суму 120 000 грн. ОСОБА_1 було отримано з каси підприємства 100000 грн., про що свідчать копії видаткових касових ордерів. В подальшому ОСОБА_1 був звільнений з підприємства за прогул без поважних причин.

Зобов`язання за договором позики від 23.11.2018 року щодо своєчасного повернення грошових коштів ОСОБА_1 не виконав, а тому ТОВ «Зарічанка» просило суд стягнути з відповідача 100 000 грн. несплаченої суми боргу.

25 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Зарічанка» про визнання недійсним договору позики від 23.11.2018 року.

На обґрунтування позовних вимог вказав, що договір позики був укладений між ним та ТОВ «Зарічанка» проти його волі, внаслідок застосування до нього психічного тиску з боку представників підприємства.

Позики він не потребував, наміру укладати договір позики не мав, однак з урахуванням тривалого психологічного тиску на нього з боку директора ТОВ «Зарічанка» був змушений написати заяву про необхідність надати позику, а в подальшому під таким же тиском підписав договір позики та видаткові касові ордери.

Просив суд визнати недійсним договір позики від 23.11.2018 року, укладений між ним та ТОВ «Зарічанка» внаслідок застосування психічного тиску.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 серпня 2019 року у справі було призначено судову психологічну експертизу (в тому числі із застосуванням комп`ютерного поліграфа).

На вирішення експертизи поставлено такі питання: Чи мали місце ознаки будь-якого психологічного тиску на ОСОБА_1 при підписанні договору позики від 23.11.2018 року? Яким чином такий тиск міг вплинути на ОСОБА_1 у той момент? Чи за власною волею ОСОБА_1 підписав договір позики від 23.11.2018 року? Чи здатний був ОСОБА_1 повною мірою усвідомлювати наслідки підписання договору позики від 23.11.2018 року? Чи було спрямоване підписання договору позики від 23.11.2018 року ОСОБА_1 на реальне настання наслідків у формі отримання від ТОВ «Зарічанка» грошових коштів?

Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Проведення оплати експертизи покладено на ОСОБА_1 . На період проведення експертизи провадження у справі зупинено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Зарічанка» просило скасувати ухвалу про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги було зазначено, що оскаржуваною ухвалою не було встановлено обов`язку особи, щодо якої призначено експертизу прибути до експерта для огляду. Вказана обставина передбачена положеннями Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз, однак суд не забезпечив можливість експерту провести дослідження у встановленому порядку. На думку апелянта, це є порушенням норм процесуального права, що тягне за собою скасування ухвали про призначення експертизи.

Також на вирішення експертизи було поставлено питання чи було спрямоване підписання договору позики від 23.11.2018 року ОСОБА_1 на реальне настання наслідків, що не належить до повноважень судового експерта, оскільки вказане питання стосується права у розумінні ч. 2 ст. 102 ЦПК України.

Суд не забезпечив експертну установу усіма необхідними матеріалами для проведення дослідження, оскільки у справі не буди допитані свідки, клопотання про допит яких було раніше заявлено стороною.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасника справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В позовній заяві ТОВ «Зарічанка» зазначено про те, що 23.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ТОВ «Зарічанка», в якій просив надати йому безпроцентну споживчу позику на ремонт і впорядкування житла в сумі 120 000 грн. з терміном повернення до 14.12.2018 року. Зборами трудового колективу ТОВ «Зарічанка» було вирішено видати ОСОБА_1 безпроцентну споживчу позику на ремонт і впорядкування житла в сумі 120 000 грн. з терміном повернення до 14.12.2018 року, на підставі чого було підписано договір позики від 23.11.2018 року. Відповідно до копій видаткових касових ордерів ОСОБА_1 було видано 23.11.2018 року та 26.11.2018 року по 50 000 грн., а всього 100 000 грн. 04.01.2019 року ТОВ «Зарічанка» направило на адресу ОСОБА_1 претензію про повернення коштів за договором позики від 23.11.2018 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.02.2019 року було об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Зарічанка» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Зарічанка» про визнання недійсним договору позики.

25.01.2019 року до позовної заяви ОСОБА_1 додав клопотання про призначення судової психологічної експертизи (в тому числі із застосуванням комп`ютерного поліграфа), вказавши, що ним грошові кошти за договором позики від 23.11.2018 року фактично не отримувались, а договір позики був укладений та підписаний ним під психологічним тиском, у зв`язку з чим просив призначити у справі судову психологічну експертизу.

Постановляючи ухвалу про призначення судової психологічної експертизи суд виходив з того, що з метою об`єктивного розгляду справи, з`ясування обставин, що мають значення у справі необхідні спеціальні знання, у зв`язку з чим необхідно призначити судову психологічну експертизу (в тому числі із застосуванням комп`ютерного поліграфа).

Такий висновок суду є обґрунтованим з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

ОСОБА_1 свої позовні вимоги обґрунтовував тією обставиною, що у зв`язку з тим, що договір позики був підписаний ним під психологічним тиском, тому він є недійсним відповідно до вимог ЦК України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Звертаючись до суду з клопотанням про призначення експертизи ОСОБА_1. скористався своїм процесуальним правом на подання доказів, оскільки висновки судової експертизи, на думку сторони, можуть підтвердити чи спростувати його вимоги або заперечення.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦПК України).

Правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним (ч. 1 ст. 231 ЦК України).

Для визнання правочину недійсним позивач має довести наступні обставини: 1) факт застосування до нього (до потерпілої сторони правочину) фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи; 2) вчинення правочину проти своєї справжньої волі; 3) наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.

Із зазначеного слідує, що факт застосування до потерпілої сторони правочину психологічного тиску з боку іншої сторони можна встановити за допомогою проведення психологічної експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфа.

Безпідставними є судження апелянта про те, що суд не забезпечив можливість експерту провести дослідження у встановленому законом порядку у зв`язку з тим, що оскаржуваною ухвалою не було встановлено обов`язок особи, щодо якої призначено експертне дослідження, прибути до експерта для огляду.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Суд дотримався вказаних вимог процесуального закону при постановлені оскаржуваної ухвали, а тому доводи апелянта про порушення вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 08.10.1998 № 53/5 як підстава для скасування ухвали про призначення експертизи, є передчасними.

Доводи апелянта про те, що суд не забезпечив експертну установу усіма необхідними матеріалами для проведення дослідження у зв`язку з не проведенням допиту свідків слід також визнати необґрунтованими.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України).

Відповідно до п. 2.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень судовий експерт має право відповідно до процесуального законодавства заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи.

Із зазначеного слідує, що суд не зобов`язаний був допитувати свідків з метою отримання додаткових матеріалів для проведення експертизи. Висновок експерта ґрунтується на результатах дослідження із застосуванням спеціальних знань, необхідних для вирішення питань, визначених судом.

Доводи апелянта про те, що поставлене судом на вирішення експерта питання чи було спрямоване підписання договору позики від 23.11.2018 року ОСОБА_1 на реальне настання наслідків не належить до повноважень судового експерта, оскільки воно стосується права, є передчасними з огляду на таке.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (ч. 2 ст. 102 ЦПК України).

Предметом доказування є сукупність обставин, встановлення яких необхідно для вирішення спору. Колегія суддів вважає, що висновок судової психологічної експертизи в тому числі із застосуванням комп`ютерного поліграфа може бути достатнім доказом вимог і заперечень сторін у даній справі. При цьому у разі встановлення експертом тієї обставини, що на вирішення експертизи поставлено питання, яке не відносяться до компетенції експерта, він повідомляє про це суд і зазначає про неможливість проведення експертного дослідження щодо такого питання.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Судове рішення ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зарічанка» залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 17.09.2019 року.

Судді Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк