Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/505/19
Провадження № 2/480/512/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Войнарівського М.М., за участю: секретаря судового засідання Трифонової І.О.; розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом в інтересах держави в особі: Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області до відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12.02.2019 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито через відмову потерпілого ОСОБА_3 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Згідно зазначеної вище ухвали суду 11.11.2018 близько 02:30 ОСОБА_1 , перебуваючи біля бару «Успіх», розташованого по вул. Козацькій, 48, в с. Степове Миколаївського району Миколаївської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_3 винник злочинний умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_1 наніс один удар кулаком правої руки в область носу ОСОБА_3 Внаслідок зазначених дій ОСОБА_3 спричиненні тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу, які згідно висновку судово- медичної експертизи № 1237 від 26.11.2018, відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Потерпілий ОСОБА_3 11.11.2018 був госпіталізований до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області» (далі - ДУ «ТМО МВС України по Миколаївській області»). Згідно Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 (далі - Порядку), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-дєнь провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. У разі коли при ухваленні рішення сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Факт заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_3 підтверджено під час судового засідання при розгляді заяви останнього, проте питання про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину не вирішено. Згідно з довідкою, наданою ДУ «ТМО МВС України по Миколаївській області», потерпілий ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 11.11.2018 по 26.11.2018, а саме 16 ліжко-днів. Фактичні витрати державної установи на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 від злочинного діяння склали 1 129,60 грн. Відповідачем у добровільному порядку витрати не відшкодовані.

Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

08.04.2019 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що він має право подати до суду заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позов і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії ухвали про відкриття провадження.

Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження, у встановлений в ухвалі строк, відзиву та клопотань до суду не наддав,проте наддав заяву в якій зазначив,що позов визнає в повному обсязі.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши письмові докази по справі знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Пунктом 3 статті 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладена функція представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Право звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачено також ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12.02.2019 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрито через відмову потерпілого ОСОБА_3 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. (а.с.9-10).

Згідно Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 (далі - Порядку), сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Згідно з довідкою, наданою ДУ «ТМО МВС України по Миколаївській області», потерпілий ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 11.11.2018 по 26.11.2018, а саме 16 ліжко-днів. Фактичні витрати державної установи на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_3 від злочинного діяння склали 1 129,60 грн. (а.с.11)

Згідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

У даному випадку порушення законних інтересів держави полягає у сплаті коштів, затрачених на лікування потерпілого ОСОБА_3 державою в особі ДУ «ТМО МВС України по Миколаївській області»,.

За приписами статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У роз`ясненнях, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 з подальшими змінами, передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч. 4 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідженими в судовому засіданні доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову шляхом стягнення з відповідача матеріальної шкоди спричиненої злочином.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1762,00 грн..

Керуючись ст.ст. 4, 12, 82, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петрівка Миколаївського району Миколаївської області; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави в особі Територіального медичного об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Миколаївській області (отримувач коштів р/р 9001,,МФО 820172,ДКСУ у м.Києв) кошти,витрачені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_3 від злочину в сумі 1129 грн. 60 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петрівка Миколаївського району Миколаївської області; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп..

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Миколаївського апеляційного суду.

Суддя М. М. Войнарівський

17.09.2019