Провадження № 22-ц/811/1128/18 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді Копняк С.М.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

з участю - позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 лютого 2018 року, постановлене в складі головуючого судді Бойко О.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_4 , і з врахуванням уточнених позовних вимог просила:

- визнати недостовірною інформацію, поширену ОСОБА_5 у зверненні до ректора Львівського національного університету ім. Івана Франка від 02 липня 2013 року, а саме: «… Без мого дозволу встановила камери у під`їзді і на сходовій клітці будинку на АДРЕСА_1 націлені на мою квартиру і збирає інформацію про моє приватне життя… Використовує в особистих цілях студентів. Щодо моєї справи відбувається необ`єктивне суддівство через те, що студентом юридичного факультету є син судді, який розглядає мою справу у Галицькому суді… Використовує в особистих цілях з метою нашкодити мені випускників юридичного факультету, які працюють у судах різного рівня та інших установах, що мають відношення до моєї справи, та посадових осіб, чиї діти навчаються на юридичному факультеті. Словесно погрожує використанням своїх контактів у Прокуратурі та СБУ… Розповсюджує розміщену в Інтернеті брудну анонімну інформацію про мене, мого чоловіка та мою доньку»;

- визнати недостовірною інформацію, поширену ОСОБА_5 у зверненні до редактора львівського правозахисного сайту «Правком» - журналіста ОСОБА_4 від «15» вересня 2014 року, а саме: «… Вона без мого дозволу встановила камери у під`їзді і на сходовій клітці будинку на АДРЕСА_1 націлені на мою квартиру і збирає інформацію про моє приватне життя… Одночасно з поданням судового позову на адресу адміністрації, де працює моя дочка «кимось» була надіслана брудна анонімна інформація про мене, мого чоловіка та мою доньку, яка «кимось» була розміщена в Інтернеті. Саме з цього часу таку інформацію почали поширювати серед моїх знайомих, а потім пані ОСОБА_1 давала її читати моєму адвокатові»;

- зобов`язати ОСОБА_5 в межах місячного строку після набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_1 поширену у зверненні (заяві) до ректора Львівського національного університету ім. Івана Франка від 02 липня 2013 року, шляхом надіслання звернення (заяви) ректору Львівського національного університету ім. Івана Франка наступного змісту: «Інформація, поширена ОСОБА_5 у зверненні (заяві) до ректора Львівського національного університету ім. Івана Франка від «02» липня 2013 року є недостовірною в частині посилання на незаконні дії ОСОБА_1 , а саме: «… Без мого дозволу встановила камери у під`їзді і на сходовій клітці будинку на АДРЕСА_1 націлені на мою квартиру і збирає інформацію про моє приватне життя… Використовує в особистих цілях студентів. Щодо моєї справи відбувається необ`єктивне суддівство через те, що студентом юридичного факультету є син судді, який розглядає мою справу у Галицькому суді… Використовує в особистих цілях з метою нашкодити мені випускників юридичного факультету, які працюють у судах різного рівня та інших установах, що мають відношення до моєї справи, та посадових осіб, чиї діти навчаються на юридичному факультеті. Словесно погрожує використанням своїх контактів у Прокуратурі та СБУ… Розповсюджує розміщену в Інтернеті брудну анонімну інформацію про мене, мого чоловіка та мою доньку»;

- зобов`язати ОСОБА_5 в межах місячного строку після набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_1 поширену у зверненні (заяві) до редактора львівського правозахисного сайту «Правком» - журналіста ОСОБА_4 від «15» вересня 2014 року, шляхом надіслання звернення (заяви) редактору львівського правозахисного сайту « Правком » - журналісту ОСОБА_4 наступного змісту: «Інформація, поширена ОСОБА_5 у зверненні (заяві) до редактора львівського правозахисного сайту «Правком» - журналіста ОСОБА_4 від «15» вересня 2014 року є недостовірною в частині посилання на незаконні дії ОСОБА_1 , а саме: «… Вона без мого дозволу встановила камери у під`їзді і на сходовій клітці будинку на АДРЕСА_1 націлені на мою квартиру і збирає інформацію про моє приватне життя… Одночасно з поданням судового позову на адресу адміністрації, де працює моя дочка «кимось» була надіслана брудна анонімна інформація про мене, мого чоловіка та мою доньку, яка «кимось» була розміщена в Інтернеті. Саме з цього часу таку інформацію почали поширювати серед моїх знайомих, а потім пані ОСОБА_1 давала її читати моєму адвокатові»;

- стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 60 000 грн. 00 коп. та 30 427 грн. 37 коп. майнової шкоди.

В обгрунтування позовних вимог покликалась на те, що вона працює у Львівському національному університеті ім. Івана Франка на посаді завідувача кафедри теорії та філософії права юридичного факультету. Відповідач є власником квартири НОМЕР_5 по АДРЕСА_1 . 28.09.2012 року між відповідачем та ОСОБА_8 , який придбав квартиру НОМЕР_6, що по АДРЕСА_1 у позивача, з приводу неналежного виконання відповідачем вимог робочого проекту по реконструкції квартири НОМЕР_5 виник спір, у зв`язку із чим ОСОБА_8 був змушений звернутися до суду. Вона вступила в даний процес як представник позивача ОСОБА_9 Розуміючи неминучість цивільної відповідальності, яка рано чи пізно настане у вигляді зобов`язання до приведення реконструкції квартири у відповідність до вимог проекту, відповідач намагалась чинити тиск на позивачів у справі та їхніх представників. Одним із способів такого тиску відповідачем було обрано її дискредитацію перед керівництвом та співробітниками Львівського національного університету ім. Івана Франка. Зокрема, 02 липня 2013 року відповідачем було скеровано до ректора університету листа, в якому остання поширює наклепницькі та неправдиві відомості відносно неї, зокрема у вказано листі зазначено, що «…Без мого дозволу встановила камери у під`їзді і на сходовій клітці будинку на АДРЕСА_1 націлені на мою квартиру і збирає інформацію про моє приватне життя… Використовує в особистих цілях студентів. Щодо моєї справи відбувається необ`єктивне суддівство через те, що студентом юридичного факультету є син судді, який розглядає мою справу у Галицькому суді… Використовує в особистих цілях з метою нашкодити мені випускників юридичного факультету, які працюють у судах різного рівня та інших установах, що мають відношення до моєї справи, та посадових осіб, чиї діти навчаються на юридичному факультеті. Словесно погрожує використанням своїх контактів у Прокуратурі та СБУ… Розповсюджує розміщену в Інтернеті брудну анонімну інформацію про мене, мого чоловіка та мою доньку ».

Крім того, 15.09.2014 року відповідачка звернулась до редактора львівського правозахисного сайту «Правком» - журналіста ОСОБА_4 із листом в якому також було поширено недостовірну інформацію, а саме: «… Вона без мого дозволу встановила камери у під`їзді і на сходовій клітці будинку на АДРЕСА_1 націлені на мою квартиру і збирає інформацію про моє приватне життя… Одночасно з поданням судового позову на адресу адміністрації, де працює моя дочка «кимось» була надіслана брудна анонімна інформація про мене, мого чоловіка та мою доньку, яка «кимось» була розміщена в Інтернеті. Саме з цього часу таку інформацію почали поширювати серед моїх знайомих, а потім пані ОСОБА_1 давала її читати моєму адвокатові».

Однак, інформація зазначена у даних звернення не відповідає дійсності з огляду на наступне. У зверненнях відповідач просила вжити заходів та припинити дії позивача, які пов`язані із чиненням їй перешкод у користуванні власністю - квартирою НОМЕР_5, що по АДРЕСА_1 , в тому числі і щодо проведення реконструкції вказаної квартири. На думку відповідача, чинення перешкод полягає у тому, що вона у 2012 році звернулась до суду щодо неправомірності дій відповідача при проведенні реконструкції вказаної квартири. При цьому, відповідач у 2013 році та 2014 році (відповідно до дати звернень) неодноразово наголошувала на тому, що нею у 2012 році проведено реконструкцію належної їй квартири відповідно до затвердженої у встановленому законодавством порядку проектної документації, з дотриманням вимог ДБН України і з виконанням робіт по врятуванню будинку АДРЕСА_1 та усуненню аварійності даху цього будинку. Крім того, у вказаних звернення відповідач не зазначала жодних доказів, які би надавали їй право поширювати про позивача зазначену інформацію та, що викладена нею інформація є перевіреною та достовірною. Враховуючи недостовірність цієї інформації просить зобов`язати відповідача спростувати її в аналогічний поширенню спосіб. Крім того, зазначає, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральної та майнової шкоди. Оскільки вище вказані дії відповідача призвели до погіршення стану здоров`я позивача ОСОБА_1 , нею були понесені витрати на купівлю ліків в розмірі 30 427 грн. 37 коп., які просить стягнути з відповідача. Також такими діями будо завдано і моральну шкоду, яку оцінює у 60 000 грн.

РішеннямСихівського районного суду м. Львова від 12 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації задоволено частково.

Визнано недостовірною інформацію, поширену ОСОБА_5 у зверненні до ректора Львівського національного університету ім. Івана Франка від 02 липня 2013 року, а саме: «Словесно погрожує використанням своїх контактів у прокуратурі та СБУ… Розповсюджує розміщену в Інтернеті брудну анонімну інформацію про мене, мого чоловіка та мою доньку».

Зобов`язано ОСОБА_5 спростувати недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_1 у зверненні до ректора Львівського національного університету ім. Івана Франка від 02 липня 2013 року шляхом надіслання звернення ректору Львівського національного університету ім. Івана Франка наступного змісту «Інформація, поширена ОСОБА_5 у зверненні до ректора Львівського національного університету ім. Івана Франка від 02 липня 2013 року є недостовірною в частині посилання на наступні дії ОСОБА_1 "Словесно погрожує використанням своїх контактів у прокуратурі та СБУ… Розповсюджує розміщену в Інтернеті брудну анонімну інформацію про мене, мого чоловіка та мою доньку».

Вирішено питання судових витрат. В решті позову - відмовлено.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_1

Вважає рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що звернення ОСОБА_5 до ректора ЛНУ ім. І. Франка та до редактора львівського правозахисного сайту «Правком» з листами не пов`язано із здійсненням ОСОБА_1 публічної діяльності так як наслідок її критики у цих зверненнях саме з приводу такої діяльності, а зумовлені відносинами, які обумовлені наявністю судових спорів між сторонами з приводу перепланування квартир, що знаходяться в одному будинку. Також, зазначає, що ОСОБА_5 не подано доказів звернення до правоохоронних органів про погрози з боку позивача щодо відповідача та членів її сім`ї, а також доказів розміщення позивачем негативної інформації щодо відповідача та членів її сім`ї в мережі Інтернет, в т.ч. і шляхом копіювання такої інформації, з`ясування автора на відповідних сторінках. Також, ОСОБА_5 не подано доказів вчинення ОСОБА_1 будь-яких кримінальних правопорушень, у яких відповідач звинувачує її у вказаних листах від 02.07.2013 року та від 15.09.2014 року та, відповідно, притягнення позивача до кримінальної відповідальності. Крім цього, зазначає, що ОСОБА_5 не подано доказів, що ректор ЛНУ ім. І.Франка та редактор львівського правозахисного сайту «Правком» ОСОБА_4 , до яких відповідачка скерувала оскаржувані звернення відповідно є згідно вимог закону компетентними особами щодо розгляду таких звернень по суті, тобто зобов`язані в межах визначеного ст. 40 Конституції України права на звернення, розглянути звернення ОСОБА_5 і дати обґрунтовану відповідь на них у встановлений законом строк. Крім цього, зазначає, що ОСОБА_5 не подано доказів вчинення ОСОБА_1 при здійсненні професійних обов`язків за її постійним місцем правці будь-якого аморального проступку, що міг бути підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП України; інформація про ОСОБА_1 , яка була поширена 07.11.2014 року на офіційному сайті Львівської обласної організації Національної спілки журналістів України шляхом розміщення відкритого листа ОСОБА_4 на ім`я Генерального прокурора України від 07.11.2014 року та була предметом розгляду у справі №466/4/15, спростована вказаною спілкою як недостовірна. Вказує на те, що оскільки у ОСОБА_5 не було жодних підстав для звернення до ректора Львівського національного університету ім. Івана Франка та редактора львівського правозахисного сайту «Правком» - журналіста ОСОБА_4 із вищевказаними заявами, вказані висловлювання у зверненнях ОСОБА_5 завідомо були направлені на порушення ділової репутації ОСОБА_1 , зниження її престижу, підриву довіри до неї необмеженого кола осіб, зокрема керівників Львівського національного університету ім. І.Франка, трудового колективу, студентів, ділових партнерів, що завдає моральної шкоди, а тому поширення недостовірної інформації про ОСОБА_1 порушує її охоронюване законом право на недоторканість ділової репутації. Також, судом безпідставно відхилено як доказ висновок судово-лінгвістичної експертизи № 056/320 від 08.09.2016 року, яким чітко визначено, яка інформація у зверненнях ОСОБА_5 є твердженнями, що носять негативний характер та призводять до порушення ділової репутації ОСОБА_1

Просить рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позову про визнання недостовірною інформації, поширеної ОСОБА_5

- у зверненні до ректора Львівського національного університету ім. Івана Франка від 02 липня 2013 року, а саме: «… Без мого дозволу встановила камери у під`їзді і на сходовій клітці будинку на АДРЕСА_1 націлені на мою квартиру і збирає інформацію про моє приватне життя… Використовує в особистих цілях студентів. Щодо моєї справи відбувається необ`єктивне суддівство через те, що студентом юридичного факультету є син судді, який розглядає мою справу у Галицькому суді… Використовує в особистих цілях з метою нашкодити мені випускників юридичного факультету, які працюють у судах різного рівня та інших установах, що мають відношення до моєї справи, та посадових осіб, чиї діти навчаються на юридичному факультеті» та зобов`язання відповідача спростувати вказану поширену інформацію у такий самий спосіб, у який вона поширювалась;

- у зверненні до редактора львівського правозахисного сайту «Правком» - журналіста ОСОБА_4 від 15 вересня 2014 року, а саме: «…Вона без мого дозволу встановила камери у під`їзді і на сходовій клітці будинку на АДРЕСА_1 націлені на мою квартиру і збирає інформацію про моє приватне життя…Одночасно з поданням судового позову на адресу адміністрації, де працює моя дочка «кимось» була надіслана брудна анонімна інформація про мене, мого чоловіка та мою доньку, яка «кимось» була розміщена в Інтернеті. Саме з цього часу таку інформацію почали поширювати серед моїх знайомих, а потім пані ОСОБА_1 давала її читати моєму адвокатові» та зобов`язання відповідача спростувати вказану поширену інформацію у такий самий спосіб, у який вона поширювалась;

- про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 60 000, 00 грн., завданої внаслідок приниження честі та ділової репутації та постановити у цій частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити повністю.

У решті рішення суду просить залишити без змін.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Львівської області ліквідовано та створено новий - Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався частково.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та в частині відмови у задоволенні позову про стягнення майнової шкоди в апеляційному порядку не оскаржується, тому у силу положень ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не переглядається.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання недостовірною інформації, викладеної у листі відповідача до ректора Львівського Національного університету імені Івана Франка, а саме: «….Без мого дозволу встановила камери у під`їзді і на сходовій клітці будинку на АДРЕСА_1 націлені на мою квартиру і збирає інформацію про моє приватне життя… Використовує в особистих цілях студентів. Щодо моєї справи відбувається необ`єктивне суддівство через те, що студентом юридичного факультету є син судді, який розглядає мою справу у Галицькому суді… Використовує в особистих цілях з метою нашкодити мені випускників юридичного факультету, які працюють у судах різного рівня та інших установах, що мають відношення до моєї справи, та посадових осіб, чиї діти навчаються на юридичному факультеті.», а також у листі до редактора правозахисного сайту «Правком» наступну інформацію «…Вона без мого дозволу встановила камери у під`їзді і на сходовій клітці будинку на АДРЕСА_1 націлені на мою квартиру і збирає інформацію про моє приватне життя… Одночасно з поданням судового позову на адресу адміністрації, де працює моя дочка «кимось» була надіслана брудна анонімна інформація про мене, мого чоловіка та мою доньку, яка «кимось» була розміщена в Інтернеті. Саме з цього часу таку інформацію почали поширювати серед моїх знайомих, а потім пані ОСОБА_1 давала її читати моєму адвокатові», суд першої інстанції виходив з того, що така інформація є власною суб`єктивною оцінкою відповідачем ситуації, що склалась через неприязні відносинами між нею та позивачем, які виникли у зв`язку із судовим спором між ними. Вказана інформація також є припущенням, не містить конкретних фактів, є узагальненою критичною оцінкою відповідача та вираженням її суб`єктивної думки, яку не можна перевірити на предмет її відповідності та дійсності, тому така інформація є її оціночним судженням, а відтак не підлягає спростуванню.

Однак, на думку колегії суддів, при вирішенні цієї частини позовних вимог, суд першої інстанції дійшов невірних висновків, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що інформація викладена у листі відповідача до ректора Львівського Національного університету імені Івана Франка, а саме: «…Словесно погрожує використанням своїх контактів у Прокуратурі та СБУ… Розповсюджує розміщену в Інтернеті брудну анонімну інформацію про мене, мого чоловіка та мою доньку» є фактичним твердженням, яке підлягає спростуванню.

Рішення суду в цій частині, а також фактично встановлені обставини, учасниками справи не оспорюються.

При цьому така інформація висловлена відповідачем в одному і тому самому листі, що і інформація, яка, на думку суду першої інстанції, є оціночним судженням, а також, як стверджує суд у рішенні, уся інформація, висловлена відповідачем через наявністю у неї із позивачем судового спору.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що на інформацію, викладену відповідачем у зверненнях не поширюються підвищені гарантії щодо діяльності позивача, як публічної особи (позивач є завідувачем кафедри теорії та філософії права юридичного факультету Львівського Національного університету імені Івана Франка), адже такі звернення зумовлені неприязними відносинами, які склалися між сторонами на побутову грунті та обумовлені судовим спором між ними з приводу перепланування квартир, які знаходяться у одному будинку.

Встановивши такі обставини, на думку колегії суддів, суд першої інстанції пришов до невірного висновку, що інформація, викладена у зверненні до ректора Львівського Національного університету імені Івана Франка, а саме: «….Без мого дозволу встановила камери у під`їзді і на сходовій клітці будинку на АДРЕСА_1 націлені на мою квартиру і збирає інформацію про моє приватне життя… Використовує в особистих цілях студентів,… Використовує в особистих цілях з метою нашкодити мені випускників юридичного факультету, які працюють у судах різного рівня та інших установах, що мають відношення до моєї справи, та посадових осіб, чиї діти навчаються на юридичному факультеті.» є оціночними судженнями, адже такі твердження можливо перевірити на предмет їх відповідності дійсності, а також можливо встановити, чи наведені обставини існували взагалі, з урахуванням того, що відповідачем на їх підтвердження жодних доказів не подано.

У зв`язку із цим колегія суддів приходить до висновку, що така інформація є недостовірною та підлягає спростуванню.

При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що інформація, викладена у згаданому зверненні про те, що «Щодо моєї справи відбувається необ`єктивне суддівство через те, що студентом юридичного факультету є син судді, який розглядає мою справу у Галицькому суді…) є оцінкою та припущенням, висловленими відповідачкою у порядку реалізації конституційного права на свободу думки і слова, тому не підлягає спростуванню, оскільки є оціночним судженням, яке не містить фактичних даних.

Що стосується позовних вимог про спростування інформації, поданої ОСОБА_5 у листі до редактора львівського правозахисного сайту «Правком» - журналіста ОСОБА_4 від «15» вересня 2014 року, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням положень Розділу ІІІ Закону України «Про інформацію», ст. 33 Закону України «Про інформаційні агентства» та ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» така інформація не набула статусу масової інформації, оскільки не була доведена до необмеженого кола осіб шляхом її поширення журналістом ОСОБА_10 , адже не була ним опублікована (розповсюджена) через засоби масової інформації, тому не підлягає спростуванню. Інша інформація була предметом перевірки під час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства Агенція регіональної інформації та аналітика «Гал-Інфо», ОСОБА_4 , ТзОВ «Агенція інформації та аналітики «Гал-Інфо», ОСОБА_11 про захист честі, гідності та ділової репутації і стягнення моральної шкоди і по такій судом зроблено висновок в рішенні від 25 листопада 2016 року. Тому така інформація, в силу преюдиційності даного судового рішення не може бути предметом перевірки в межах даної цивільної справи.

У зв`язку із цим мотиви суду про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги є невірними і такі підлягають зміні з урахуванням вище наведеного.

Проте, враховуючи, що судом першої інстанції спір в цій частині по суті вирішено вірно, колегія суддів приходить до висновку про залишення в цій частині рішення суду першої інстанції без змін, з урахуванням мотивувальної частині цієї постанови.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Як роз`яснено в п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року N 5).

Суд першої інстанції, вірно врахувавши, що позивачем не надано суду достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди, а також не надано доказів про причинно-наслідковий зв`язок витрат на придбання ліків із розповсюдженням відповідачкою недостовірної інформації, прийшов до обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні таких позовних вимог. Окрім цього, оскільки розповсюдивши недостовірну інформацію у листі ректору Львівського Національного університету імені Івана Франка, відповідач не допустила образливих висловів чи наклепу, і на ці обставини позивачки в обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної кшоди, не посилалсь, відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги вірних висновків суду у цій частині вирішення позовних вимог не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відтак, колегія суддів вважає, що оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, частково не відповідають обставинам справи, апеляційну скаргу слід задовольнити частково,рішення суду в частині визнання недостовірною інформації, поширеної ОСОБА_5 у зверненні до ректора Львівського національного університету ім. Івана Франка та зобов`язання спростувати таку, слід змінити, а у незміненій частині - слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 12 лютого 2018 року змінити, виклавши абзаци другий та третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Визнати недостовірною інформацію, поширену ОСОБА_5 (місце проживання - АДРЕСА_5 , серія та номер паспорта НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у зверненні до ректора Львівського національного університету ім. Івана Франка від 02 липня 2013 року, а саме: «Без мого дозволу встановила камери у під`їзді і на сходовій клітці будинку на АДРЕСА_1 націлені на мою квартиру і збирає інформацію про моє приватне життя… Використовує в особистих цілях студентів… Використовує в особистих цілях з метою нашкодити мені випускників юридичного факультету, які працюють у судах різного рівня та інших установах, що мають відношення до моєї справи, та посадових осіб, чиї діти навчаються на юридичному факультеті… Словесно погрожує використанням своїх контактів у прокуратурі та СБУ… Розповсюджує розміщену в Інтернеті брудну анонімну інформацію про мене, мого чоловіка та мою доньку».

Зобов`язати ОСОБА_5 (місце проживання - АДРЕСА_5 , серія та номер паспорта НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) спростувати недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_1 (місця проживання - АДРЕСА_6 , серія та номер паспорта НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) у зверненні до ректора Львівського національного університету ім. Івана Франка від 02 липня 2013 року шляхом надіслання звернення ректору Львівського національного університету ім. Івана Франка наступного змісту «Інформація, поширена ОСОБА_5 у зверненні до ректора Львівського національного університету ім. Івана Франка від 02 липня 2013 року є недостовірною в частині посилання на наступні дії ОСОБА_1 «Без мого дозволу встановила камери у під`їзді і на сходовій клітці будинку на АДРЕСА_1 націлені на мою квартиру і збирає інформацію про моє приватне життя… Використовує в особистих цілях студентів… Використовує в особистих цілях з метою нашкодити мені випускників юридичного факультету, які працюють у судах різного рівня та інших установах, що мають відношення до моєї справи, та посадових осіб, чиї діти навчаються на юридичному факультеті… Словесно погрожує використанням своїх контактів у прокуратурі та СБУ… Розповсюджує розміщену в Інтернеті брудну анонімну інформацію про мене, мого чоловіка та мою доньку».

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови скалаений 23 вересня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.