Справа № 699/174/18
Номер провадження № 2/699/89/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2019 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника органу опіки і піклування Корсунь-Шевченківської міської ради Задніпряної Т.В.,

представника служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської РДА Бандурко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради, служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації, служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації, органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом у якому просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з позивачем - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 746 грн щомісячно.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що його син ОСОБА_4 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитини - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тривалий час його внук ОСОБА_5 проживає разом з ним, мати дитини не приймає участі у вихованні сина. Тому позивач просить визначити місце проживання ОСОБА_6 з ним та вирішити питання щодо стягнення аліментів з відповідача на його користь на утримання ОСОБА_6 .

Ухвалами суду в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача залучено службу у справах дітей Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації, службу у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації (а.с.44, 135-137, 167-168).

22.05.2018 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить встановити його опікуном малолітнього ОСОБА_3 , визначивши місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 746 грн щомісячно, з дня подачі позову і до досягнення повноліття дитиною.

25.05.2018 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про залишення без розгляду позову про уточнення позовних вимог (а.с.63).

Ухвалою суду від 27.02.2019 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 22.05.2018 року в зв`язку з поданням позивачем заяви про залишення заяви про уточнення позовних вимог без розгляду (а.с.165-166).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Пояснив, що останні чотири роки внук проживав разом з ним. Мати дитини рідко спілкувалася з дитиною, не утримувала його. Дитину потрібно готувати до школи, дитина має затримку у розвитку. На даний час мати з внуком проживають в с.Крюківщина Києво-Святошинського району Київської області. Дитина відвідує дитячий садок, але не отримує додаткових занять, які необхідні дитині через стан здоров"я. Внук скаржився на нинішнього співмешканця відповідача через жорстоку поведінку.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явилася, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала (а.с.145, 187, 206).

Представник органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Задніпряна Т.В. в судове засідання з`явилася, вирішення спору передала на розсуд суду.

Представник служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Бандурко О.В. в судове засідання з`явилася, зазначила, що позов підлягає до задоволення, оскільки раніше мати не цікавилася дитиною. Мати постійно змінює місце проживання. Мати самостійно забрала дитину з дитячого садка без повідомлення позивача, близько чотирьох місяців тому. Попереднє ставлення до дитини мати пояснювала тим, що відсутнє місце в дитячому садку. Оскільки не відомо на даний час місце перебування матері, тому неможливо зробити висновок щодо предмета спору.

Представники служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації та органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явилися, до суду надійшла заява про розгляд справи у їхню відсутність, повідомлено про неможливість надання висновку у справі (а.с. 184-185, 195, 197).

Суд, вислухавши пояснення позивача, представників третіх осіб, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в силу наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьком записаний ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Батько дитини - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.8).

ОСОБА_1 є дідом ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , для малолітньої дитини створені належні умови для проживання та розвитку, позитивно характеризується по місцю проживання (а.с.9, 13, 130).

В характеристиці, виданій виконавчим комітетом Карашинської сільської ради 26.02.2018 року №25 зазначено, що ОСОБА_2 періодично проживала по АДРЕСА_2 , з 2015 по 2018 роки офіційно не була працевлаштована, домоволодіння в належному стані не підтримувала, має двох малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , старший син ОСОБА_5 проживає разом з дідом ОСОБА_1 в м.Корсуні-Шевченківському (а.с.10).

26.11.2014 року ОСОБА_2 та її дитині ОСОБА_9 (хоча прізвище дитини у свідоцтві про народження зазначено ІНФОРМАЦІЯ_5 ) нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_11 (а.с.11).

Згідно довідки, виданої Корсунь-Шевченківською ЦРЛ №142 від 28.11.2017 року ОСОБА_1 на обліку у психіатра та нарколога не перебуває (а.с.12).

Відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації в АДРЕСА_3 характеризується посередньо, що зазначено у характеристиці від 18.06.2018 року №618 та від 17.07.2018 року №718 (а.с.80, 89, 129).

ОСОБА_12 з 2014 року відвідує дошкільний навчальний заклад «Зірочка» №5, його мати не приймає участі у навчанні сина, не відвідує батьківські збори (а.с.123). Також ОСОБА_12 відвідує гурток «Цікава психологія», вихованням дитини займаються дід і баба, мати жодного разу у навчальному закладі не була (а.с.124). З 01.03.2016 року по 13.02.2017 року внук позивача відвідував комунальний заклад «Корсунь-Шевченківський багатопрофільний навчально-реабілітаційний центр «Надія» Черкаської обласної ради», його вихованням займались дід і баба, мати не приймала участі у навчанні та вихованні сина (а.с.125).

У довідці, виданій Києво-Святошинською РДА від 02.10.2018 року зазначено, що провести обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_2 неможливо (а.с.127).

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання ОСОБА_6 з його дідом ОСОБА_1 та стягнути аліменти з відповідача, про що зазначено у висновку від 24.04.2018 року (а.с.35).

Від органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації надійшло повідомлення про неможливість надання висновку у справі через відсутність відповідача (а.с. 184-185).

Відповідно до чч.2, 8, 9 ст.7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст.8 закону «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

Згідно зі ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. У п.1 ст.9 конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 конвенції).

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Так, 11.07.2017 року Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч.1-3 статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно п.4 ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є змагальність сторін.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що закріплено у ч.1-3 ст.12 ЦПК України.

Згідно п.2-4 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стороною позивача суду надано докази, що тривалий період разом з ним у його будинку, в якому створені належні умови, проживав його внук ОСОБА_12 , батько якого ОСОБА_13 помер, а матір`ю є відповідач ОСОБА_2 .. Також позивачем надано докази щодо його позитивної характеристики та відсутності шкідливих звичок. З часом мати забрала малолітнього сина та проживає разом з ним.

На час відкриття провадження (березень 2018 року) судом перевірялося зареєстроване місце проживання відповідача. З отриманої відповіді вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири в АДРЕСА_3 та зареєстрована за даною адресою, також за цією адресою зареєстровані її діти ОСОБА_5 та ОСОБА_14 (а.с.25).

Суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради про доцільність визначити місце проживання ОСОБА_6 з його дідом ОСОБА_1 та стягнути аліменти з відповідача, оскільки такий складений станом на 24.04.2018 року, а не після того, як малолітній ОСОБА_12 проживає зі своєю матір`ю. Представники служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації Бандурко О.В. та органу опіки і піклування Корсунь-Шевченківської міської ради Задніпряна Т.В. в судовому засіданні також зазначили, що оскільки не відомо на даний час місце перебування матері, тому неможливо зробити висновок щодо предмета спору. Органом опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації також повідомлено суд про неможливість надання висновку у справі через відсутність відповідача.

Характеристика відповідача за її зареєстрованим місцем проживання, видана 18.06.2018 року є неповною, з незрозумілих підстав зазначено, що відповідач посередньо характеризується, скарг на її поведінку не надходило, вказане також зазначено у характеристиці за тимчасовим місцем проживання (а.с.10), що унеможливлює суд зробити висновок відносно її особи (а.с.80, 89). Суд також не приймає до уваги характеристику на відповідача за її зареєстрованим місцем проживання, видана через місяць 17.07.2018 року, в якій також зазначено, що ОСОБА_2 посередньо характеризується, зазначено, що на неї надходять скарги, зловживає спиртними напоями, що суперечить попередній характеристиці, яка видана однією і тією ж установою (а.с.129).

Матеріали справи не містять відомостей, що відповідач не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, оскільки лише за наявності вказаних обставин, на вимогу баби, діда або інших родичів, дитина може бути передана комусь із них.

Тому вирішуючи даний спір, суд виходить тільки з інтересів дитини та вважає доцільним зберегти зв`язки дитини з матір`ю, сім`я якої не є неблагонадійною.

На підставі вище викладеного суд не вбачає підстав передати малолітнього ОСОБА_3 його діду, який є позивачем у справі ОСОБА_1 ...

Оскільки дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, тому відсутні підстави для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача.

Відмовляючи у задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору, суд залишає за позивачем відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 263 - 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради, служби у справах дітей Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації, служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації, органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути поданою до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом 30 днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 09.09.2019 року.

Суддя Свитка С.Л.