Справа № 211/1185/19
Провадження № 2-з/211/11/19
У х в а л а

12 березня 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Н.О. Сарат,

за участі секретаря С.М. Зоріної,

за відсутності сторін, розглянувши у судовому засіданні в м. Кривому Розі заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову , -

В С Т А Н О В И В:

до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій позивач просив вжити заходи по забезпеченню позову, накласти арешт та заборонити будь-які дії спрямовані на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1, а саме на квартиру АДРЕСА_1, яка належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину та накласти арешт на транспортний засіб , а саме автомобіль марки Mercedes-Benz, державний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації від 16.05.2017 року , модель 815, 1999 року випуску, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1. В обгрунтування заяви вказано, що позивачем ОСОБА_1 подано позов до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків внаслідок вчинення відповідачем ДТП із автомобілем позивача . 03.12.2018 року по даній справі Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було відкрито провадження. Справу направлено за підсудністю до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу так як відповідач ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України«Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Позивачем не наведено вмотивованого обґрунтування, що саме цей вид заходу забезпечення позову необхідно вжити, та що невжиття такого заходу ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, не доведено та не надано належних доказів того, що вид забезпечення позову, який просить застосувати, є співмірним із заявленими позовними вимогами; не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову; не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, не доведено в чому існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду і чи є вона реальною.

Враховуючи те, що позивачем не обґрунтовано необхідність забезпечення позову, тобто що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся, а також не доведено та не надано доказів суми збитків, щоб можна було перевірити співмірність забезпечення з позовними вимогами позивача у справі, справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків внаслідок вчинення відповідачем ДТП із автомобілем позивачав до суду не надходила , а тому суд вважає за необхідне у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. О. Сарат.