РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/2266/19

провадження у справі № 2/0285/890/19

16 вересня 2019 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді……………..Літвин О.О.

секретаря……….......................Дуянової Г.Г.

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за правилами спрощеного позовного провадження

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначала, що після фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем, на її утриманні перебуває їх спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину, просила стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 1 500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку в сумі 1 500 грн.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач просив встановити розмір аліментів на утримання доньки в розмірі 1 200 грн. та на утримання дружини в розмірі 250 грн., обґрунтовуючи тим, що має складне матеріальне становище, офіційно не працює, має лише мінливі заробітки в розмірі 2 500 грн., яких не вистачатиме йому на життєві потреби та на задоволення позовних вимог позивача в повній мірі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст.141, 180 СК України).

Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України.

Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.05.2017, від якого мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 23.07.2019 шлюб розірвано. Місцем проживання дитини визначено з позивачкою, домовленості про утримання якої сторони не досягли.

Позивачка не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, отримує щомісячно одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн.

У відповідності до ст.84 СК України позивачка має право на утримання від відповідача, батька ОСОБА_4 , до досягнення нею віку трьох років незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, оскільки вона виховує спільну з відповідачем дитину, а тому, незважаючи на її дохід, чоловік має їй компенсувати втрату можливостей повноцінно себе реалізовувати у кар`єрному зростанні, громадському та світському житті.

Відповідач є здоровою молодою особою 22 років; не працює і при цьому на обліку у службі зайнятості, як безробітний, не перебуває та не вчиняє будь-яких дій щодо пошуку роботи; інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має;будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання ним матеріальної допомоги своїй дитині та дружині, на момент розгляду справи не існує, відтак він спроможний сплачувати аліменти.

Обов`язок по утриманню неповнолітньої доньки сторін не може бути покладений виключно на одну матір.

Разом з тим, на думку суду, позовні вимоги дещо завищені, а тому виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини; враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (ст.7 Закону: 1 699 грн. - для дітей віком до 6 років); розмір середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за січень-липень 2019 року вона становила 8 256 грн.); наявність певних обмежень позивачки для самореалізації в період виховання малолітньої дитини та її потребу у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку та зобов`язаний брати участь у забезпеченні благополуччя дружини протягом перших років після народження дитини, - суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1 300 грн. на доньку та 700 грн. на дружину до досягнення дитиною трьох річного віку.

Така сума аліментів є реальною, відповідатиме інтересам неповнолітньої доньки та її матері, матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.

Держава Україна, проголошуючи такий принцип сімейного права, як державна охорона кожної дитини, яка позбавлена належного батьківського піклування, реалізує його в одному із положень ч.2 ст.182 СК України, яка встановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак вказана норма права не зобов`язує суд встановлювати саме такий розмір аліментів, який не залежить ні від розміру прожиткового мінімуму, ні від відсотків від нього.

Позивачкою не доведена можливість сплати відповідачем аліментів у визначеному нею розмірі. А відповідачем, в свою чергу, не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивачки надають їй можливість забезпечити себе в період декретної відпустки стабільним та належним рівнем життя при отриманні аліментів у розмірі 250 грн.

Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання.

Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 02 липня 2019 року.

Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 768,40 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 ,

аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 300 (одна тисяча триста) грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,

починаючи стягнення з 02 липня 2019 року до повноліття дитини - ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_2 ,

аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) грн. щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку - до ІНФОРМАЦІЯ_5, починаючи стягнення з 02 липня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,на користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 17 вересня 2019 року.

Головуючий суддя О.О.Літвин