ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/516/19 Справа № 201/7881/17 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що 13 грудня 2016 року у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота Хайлендер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Хонда Легенд», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на підставі полісу № АЕ/4069543. За результатами ДТП учасниками було складено повідомлення про ДТП («Європротокол»). У зв`язку з настанням страхового випадку ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 25 139 грн. 19 коп., частково відшкодувавши йому матеріальний збиток. Невідшкодована частина збитку становить 48153 грн. 81 коп., яка включає і витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1200 грн. На підставі викладеного, ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 48153 грн. 81 коп. в рахунок відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 липня 2018 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 48153 грн. 81коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 05 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» .

Відповідно до ст. ст. 3, 5 цього Закону метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦПК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Пунктом 32.7 ст. 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Водночас це не позбавляє страхувальника від обов`язку таку шкоду компенсувати.

Судом встановлено та сторонами визнається, що 13 грудня 2016 року у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тойота Хайлендер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Хонда Легенд», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача.

За результатами вказаної дорожньо-транспортної пригоди учасниками було складене повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») (а.с.7).

Автомобіль «Тойота Хайлендер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 належить позивачу ОСОБА_2 на праві власності (а.с.6).

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на підставі полісу № АЕ/4069543, відповідно до якого страховий ліміт за шкоду завдану майну становить 50 000 грн. (а.с.8).

Згідно з рахунку № НОМЕР_3 від 14 грудня 2016 року, наданого позивачем, вартість ремонту належного йому пошкодженого автомобіля «Тойота Хайлендер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , включаючи запасні частини та роботи, складає 57 019 грн. 53коп. (а.с.9).

23 січня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» із заявою про відшкодування заподіяної шкоди (а.с.10).

Відповідно до звіту з незалежної оцінки від 21 січня 2017 року складеного ТОВ «Геоспектр-7» вартість спричиненої матеріальної шкоди позивачу становить 72 093 грн. (а.с.11).

Після отримання звіту з незалежної оцінки, позивач 15 лютого 2017 року подав копію такого звіту в страхову компанію для врахування при здійсненні страхового відшкодування (а.с.10).

На підставі заяви позивача ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» здійснила виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 25 139 грн. 19 коп. (а.с.30).

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «Тойота Хайлендер», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 позивачу не була виплачена в повному обсязі.

Відповідач разом із відзивом на позов надав суду звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди № 44/12/16 від 16 березня 2017 року проведений СПД ОСОБА_4 за заявою ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА».

Відповідно до цього звіту сума вартості матеріального збитку складає 31 177 грн. 96коп. (а.с. 81-83).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилався на те, що він не погоджується із розміром матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та тому звернувся до апеляційного суду з клопотанням про призначення у даній справі судової автотоварознавчої експертизи (а.с.178,179).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року було призначено у даній справі судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення експертизи поставлені наступні питання: 1.Яка ринкова вартість траспортного засобу TAYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_4 на момент проведення експертного дослідження, що відповідає комплектації та пробігу автомобіля станом до ДТП на 13 грудня 2016 року? 2.Яка вартість відновлюваного ремонту траспортного засобу TAYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_4 , після ДТП? 3.Яка залишкова вартість траспортного засобу TAYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_4 після ДТП, яка сталася 13 грудня 2016 року? Проведення судової автотоварознавчої експертизи доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, що знаходиться по вул. Січеславська Набережна, 17 к. 361 м. Дніпро. Витрати за проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_1 (а.с.217, 218).

05 червня 2019 року матеріали даної цивільної справи були повернуті із експертної установою на адресу апеляційного суду без виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2019 року про призначення судової автотоварознавчої експертизи, у зв`язку з несплатою попереднього розрахунку вартості висновку судового експерта автотоварознавця (а.с.224).

Слід зазначити відповідачем не було надано суду належних доказів на підтвердження вартості спричиненої ним позивачу матеріальної шкоди в результаті ДТП в іншому розмірі, ніж визначено у звіті з незалежної оцінки від 21 січня 2017 року.

Судова автотоварознавча експертиза, що була призначена ухвалою апеляційного суду від 05 березня 2019 року не була проведена у зв"язку з несплатою відповідачем її вартості.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність розміру завданих позивачу збитків в результаті ДТП не підтверджуються належними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до переоцінки висновків рішення суду, тлумачення норм права.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді