ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 серпня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/1063/17

Головуючий у першій інстанції - Сташків В. Б.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1036/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД в складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів - Бечка Є.М., Кузюри Л.В.

із секретарем судового засідання - Шапко В.М.

Позивач - Ріпкинський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області

Відповідачі - Ріпкинська селищна рада Ріпкинського району Чернігівської області, Ріпкинська районна державна адміністрація Чернігівської області, ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Ріпкинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2018 року у справі за позовом Ріпкинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області до Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, визнання незаконним та скасування рішення районної державної адміністрації, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житло,

місце ухвалення судового рішення - смт. Ріпки Чернігівської області

дата складання повного тексту судового рішення - 19 лютого 2018 року

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року Ріпкинський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області звернувся до суду з позовом до Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області, в якому просив:

визнати незаконним та скасувати рішення Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 18.11.2015 року про надання ОСОБА_1 згоди на приватизацію квартири;

визнати незаконним та скасувати розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 27.04.2016 року № 345 «Про передачу житла у приватну власність ОСОБА_1 »;

визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло серії НОМЕР_1 від 28.04.2016 року, видане Ріпкинською районною державною адміністрацією ОСОБА_1 .

В обгрунутвання позовних вимог Ріпкинський РВ УМВС України в Чернігівській області посилається на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано як юридичну особу Ріпкинський РВ УМВС України в Чернігівській області. У зв`язку з ліквідацією органів міліції та створення органів поліції було розпочато процедуру передачі державного майна від Міністерства внутрішніх справ України до Національної поліції України, під час якої виявлено, що квартира АДРЕСА_1 , яка перебувала на балансі Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області на праві оперативного управління та належала МВС України, на підставі рішення державного реєстратора Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 06 липня 2016 року № 15339568 переоформлена на ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що підставою набуття ОСОБА_1 права власності на зазначену квартиру стало рішення Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 18 листопада 2015 року «Про надання згоди на приватизацію квартир».

Тому вважає, що оскільки спірна квартира належить на праві власності державі в особі МВС України, рішення про передачу її у комунальну власність та приватизацію мало приймати МВС України за погодженням Фонду державного майна України, однак такого рішення МВС України не приймало, акт приймання-передачі квартири не складався, державна реєстрація права власності на квартиру не проводилась, що свідчить про відсутність передачі квартири у комунальну власність, а отже селищна рада не мала права розпоряджатися квартирою, що їй не належить, та не мала надавати згоду на її приватизацію ОСОБА_1 .

Позивач наголошує, що Ріпкинська районна державна адміністрація Ріпкинського району Чернігівської області належним чином не перевірила, якому органу належить на праві власності спірна квартира, не звернула увагу, що відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, спірна квартира належить державі в особі МВС України, наслідком чого стало прийняття незаконного рішення про передачу квартири у приватну власність ОСОБА_1 та видача їй свідоцтва про право власності на житло від 28 квітня 2016 року, серії НОМЕР_2 .

У листопаді 2017 року Ріпкинський РВ УМВС України в Чернігівській області звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог до Ріпкинської селищної ради, Ріпкинської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 та просив суд:

визнати незаконним та скасувати рішення Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 11 серпня 2010 року «Про прийняття об`єктів до комунальної власності», розпорядження Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 17 серпня 2010 року № 41-р «Про створення комісії» та рішення Ріпкінської селищної ради Ріпкінського району Чернігівської області від 07 вересня 2010 року «Про прийняття в комунальну власність службової квартири РВ УМВС».

Позивач зазначав, що під час розгляду справи позивачеві стало відомо про наявність рішення Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 11 серпня 2010 року «Про прийняття об`єктів до комунальної власності» та інших документів, складених за результатами прийняття цього рішення.

Наголошує, що у 2010 році Ріпкинський РВ УМВС України в Чернігівській області не передавав та не міг передавати зазначену квартиру до комунальної власності, оскільки вона на праві оперативного управління була закріплена за Ріпкинським РВ УМВС України в Чернігівській області тільки в грудні 2012 року, на позабалансовий облік була поставлена у 2013 року, а до цього перебувала у власності Державної іпотечної установи.

Зазначає, що в порушення пункту 5 Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебуває у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ, та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 листопада 1995 року № 891 (далі - Положення), до складу комісії з питань приймання відомчого житлового фонду в комунальну власність селищною радою, не входили представники регіонального відділення Фонду державного майна та Державної іпотечної установи.

Позивач вказує, що форма акту приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність, затвердженого рішенням Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 07 вересня 2010 року «Про прийняття в комунальну власність службової квартири РВ УМВС», не відповідає формі акту приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність, затвердженого зазначеним Положенням.

Вважає, що порушення службовими особами установленого законодавством порядку приймання державного майна до комунальної власності потягло за собою порушення порядку приватизації державного (відомчого) житлового фонду, що, на думку позивача, призвело до неправомірного оформлення права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру, а тому видане їй свідоцтво про право власності на квартиру є незаконним.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08 грудня 2017 року зазначені позови об`єднано в одне провадження та присвоєно єдиний унікальний номер 743/1063/17 (т.1 а.с. 126-132, а.с.141-142, 151-153).

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Ріпкинський РВ УМВС України в Чернігівській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи та ненадання належної оцінки наявним у справі доказам.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що Державній іпотечній установі не було відомо про наявність протиправних рішень Ріпкинської селищної ради та Ріпкинської районної державної адміністрації. Державна іпотечна установа, як належний власник спірної квартири, передала квартиру до МВС України у відповідності до норм чинного законодавства.

Апелянт наголошує, що у 2010 році Ріпкинський РВ УМВС України в Чернігівській області не був уповноваженим органом для вирішення питання про передачу квартири у комунальну власність Ріпкинської селищної ради, оскільки на балансовий облік спірна квартира була поставлена лише у 2013 році.

Апелянт вважає, що спірна квартира належить на праві власності державі в особі МВС України, тому рішення про передачу квартири у комунальну власність уповноважено було приймати виключно МВС України за погодженням з Фондом державного майна.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області відхилити, а законне і обгрунтоване рішення Ріпкинського районного суду від 13.02.2018 року - залишити без змін.

Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 травня 2018 року рішення Ріпкинського районного суду від 13 лютого 2018 року в частині вирішених позовних вимог Ріпкинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області до Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області про визнання незаконним та скасування рішення від 11 серпня 2010 року «Про прийняття об`єктів до комунальної власності», розпорядження від 17 серпня 2010 року №41-р «Про створення комісії» та рішення від 07 вересня 2010 року «Про прийняття в комунальну власність службової квартири РВУ МВС» скасовано та провадження у справі в цій частині закрито.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Великої палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року постанова Апеляційного суду Чернігівської області від 16 травня 2018 року скасована, справа направлена до Чернігівського апеляційного суду для продовження розгляду.

У своїй постанові суд касаційної інстанції вказав, що, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вимог Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області до Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області про визнання незаконним та скасування рішення від 11 серпня 2010 року «Про прийняття об`єктів до комунальної власності», розпорядження від 17 серпня 2010 року № 41-р «Про створення комісії» та рішення від 07 вересня 2010 року «Про прийняття в комунальну власність службової квартири РВУ МВС» та закриваючи провадження у справі, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що спір в цій частині належить до компетенції господарських судів.

Судом касаційної інстанції зазначено, що суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині відмови позивачеві у визнанні незаконним та скасуванні рішення Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області (першої сесії сьомого скликання) від 18 листопада 2015 року «Про надання ОСОБА_1 згоди на приватизацію квартири», розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 27 квітня 2016 року № 345 «Про передачу житла у приватну власність ОСОБА_1 » та свідоцтва про право власності на житло серії НОМЕР_1 від 28 квітня 2016 року, виданого Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області ОСОБА_1 , помилково не взяв до уваги, що їх вирішення безпосередньо пов`язане із вирішенням решти позовних вимог, щодо яких апеляційним судом помилково закрито провадження у справі, оскільки визначення правового статусу квартири на час її приватизації (перебування у державній власності в особі МВС України чи комунальній власності територіальної громади) має принципове значення для правильного вирішення питання про законність передачі її у приватну власність ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приватизаційну справу № 147-16 ОСОБА_1 та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування рішення Ріпкинської селищної ради від 11 серпня 2010 року "Про прийняття об`єктів до комунальної власності", розпорядження Ріпкинської селищної ради від 17 серпня 2010 р. №41-р "Про створення комісії", рішення Ріпкинської селищної ради від 07 вересня 2010 року "Про прийняття в комунальну власність службової квартири РВ УМВС", суд першої інстанції виходив з того, що оспорювані рішення та розпорядження суперечать актам цивільного законодавства, проте станом на серпень-вересень 2010 року Ріпкинський РВ УМВС України в Чернігівській області не був власником спірної квартири та був тим органом, за клопотанням якого Ріпкинська селищна рада приймала вказані рішення та розпорядження, тому вони не порушують цивільні права та інтереси Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівської області.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування рішення Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 18.11.2015 року "Про надання ОСОБА_1 згоди на приватизацію квартири", розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 27.04.2016 року № 345 «Про передачу житла у приватну власність ОСОБА_1 » та свідоцтва про право власності на житло серії НОМЕР_1 від 28.04.2016 року, виданого Ріпкинською районною державною адміністрацією Чернігівської області ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оспорювані рішення та розпорядження суперечать актам цивільного законодавства.

Вирішуючи спір, суд зазначив, що підхід органів влади до ситуації ОСОБА_1 був непослідовним і нескоординованим, оскільки Ріпкинська селищна рада приймала рішення про передачу вказаної квартири із державної власності до комунальної власності Ріпкинської територіальної громади саме за клопотанням Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області, який нині оскаржує передачу вказаного майна до комунальної власності. За висновком суду, станом на час прийняття оспорюваного рішення та розпорядження спірна квартира перебувала у державній власності Держави в особі Міністерства внутрішніх справ України, та паралельно значилась як комунальна власність Ріпкинської територіальної громади.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що 22 серпня 2009 року на підставі нотаріально посвідченого договору-купівлі продажу нерухомого майна Державна іпотечна установа придбала у забудовника квартири, зокрема і однокімнатну квартиру № 5 загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 . За інформацією з реєстру прав власності на нерухоме майно вказана квартира належить до державної власності, власник - Державна іпотечна установа (т.1 а.с.11).

Встановлено, що Кабінет Міністрів України своїм розпорядженням від 25 листопада 2009 року № 1434-р, підписаним Прем`єр-міністром України, затвердив погоджений Координаційною радою з питань розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою, при Кабінеті Міністрів України, поіменний список 15 громадян, яким надаються придбані у АДРЕСА_1 квартири. Список доданий до оригіналу розпорядження (т.2 а.с.136).

Згідно п. 2 цього розпорядження Державна іпотечна установа передає Міністерству внутрішніх справ, Державній прикордонній службі, Генеральній прокуратурі України та Ріпкинський селищній раді квартири для надання зазначеним у списку громадянам.

Пунктом 3 розпорядження визначено, що виконавчий комітет Ріпкинської селищної ради забезпечує в установленому законодавством порядку видачу зазначеним у списку громадянам ордери на жилі приміщення.

Четвертим пунктом розпорядження, встановлено, що Міністерству внутрішніх справ, Державній прикордонній службі, Генеральній прокуратупрі України та Ріпкинській селищній раді необхідно забезпечити дотримання встановленого Кабінетом Міністрів України порядку розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою.

Відтак, як убачається із змісту адміністративного акту, який є обов`язковим до виконання, Кабінет Міністрів України своїм розпорядженням від 25 листопада 2009 року № 1434-р встановив, що Державна іпотечна установа передає, зокрема, Міністерству внутрішніх справ та Ріпкинський селищній раді квартири для надання вказаним у списку громадянам.

Апеляційним судом встановлено, що у затвердженому вказаним розпорядженням Кабінету Міністрів України списку у переліку громадян-працівників державних органів під номером 13 значиться одинока мати ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_9 1999 року народження . Вказано, що ОСОБА_1 працює на посаді начальника сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Ріпкинського РВ УМВС в Чернігівській області. Стаж роботи - 11 років. Поставлена на квартирний облік згідно протоколу № 2 житлово-побутової комісії РВ УМВС України у Чернігівській області від 06.04.05. Черговість ОСОБА_1 по Ріпкинському РВ - № 1 і для ОСОБА_1 визначена службова однокімнатна квартира АДРЕСА_1 житловою площею 17,3 кв.м, загальною - 54,6 кв.м. (т. 2 а.с.136-141).

Зазначені обставини позивач не спростовував у суді першої інстанції і не заперечував у апеляційному суді.

Апеляційним судом встановлено, що Ріпкинський РВ УМВС України в Чернігівській області у листопаді 2009 року звернувся до Ріпкинської селищної ради з клопотанням про надання службової квартири ОСОБА_1 , яка перебуває на квартирному обліку, черга у списку по Ріпкинському РВ - № 1 (т.2 а.с.135).

Апеляційним судом встановлено, що 04 грудня 2009 року за рішенням виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради № 164 ОСОБА_1 був виданий спеціальний ордер на заселення в спірну службову квартиру у відповідності до вимог Житлового кодексу України, Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Україні та згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2009 року № 1037 «Про розподіл квартир, що придбані Державною іпотечною установою» ( т.1 а.с. 71, т. 2 а.с. 142). Разом з тим, позивачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду ніяких доказів, які б свідчили про порушення приписів затвердженого постановою РМ України від 04 лютого 1988 року № 37 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Україні, при наданні ОСОБА_1 службової квартири.

Правомірність надання у 2009 році службової квартири ОСОБА_1 позивач у суді упродовж розгляду справи не заперечував.

Вказані обставини у суді першої та апеляційної інстанції учасники судового розгляду не спростовували і не заперечували.

Встановлено, що рішенням 32 сесії 5 скликання Ріпкинської селищної ради від 11 серпня 2010 року за зверненням Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області надано згоду на прийняття спірної службової квартири, яка перебуває на балансі Ріпкинського РВ, із державної до комунальної власності Ріпкинської територіальної громади (т.2 а.с. 143).

З матеріалів справи убачається, що розпорядженням Ріпкинської селищної ради від 17 серпня 2010 року № 41-р на підставі рішення Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 11 серпня 2010 року "Про прийняття об`єктів до комунальної власності територіальної громади", утворено комісію в складі: заступника голови ради Кучерявої С .В. , бухгалтера ради ОСОБА_4 , представників Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника ЖЕД - ОСОБА_8 для приймання-передачі від Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області спірної квартири до комунальної власності Ріпкинської територіальної громади. (т. 2 а.с.144).

Встановлено, що рішенням від 07 вересня 2010 року Ріпкинська селищна рада затвердила спільний з Ріпкинським РВ УМВС України в Чернігівській області акт від 06.09.2010 р. приймання-передачі відомчого житлового фонду Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області та прийняла передану позивачем службову квартиру АДРЕСА_1 . в комунальну власність територіальної громади. На виконавчий комітет покладено обов`язок внести зміни до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади. Квартира як службова передана на обслуговування та на баланс Ріпкинській ЖЕД.

Відтак, спірна службова квартира, яка перебувала у державній власності, та знаходилась в оперативному управлінні Ріпкинського РВ, за ініціативою та згодою останнього була передана у комунальну власність Ріпкинської територіальної громади (т. 2 а.с. 144, 145,146).

Вказані рішення Ріпкинської селищної ради, про які Ріпкинський РВ УМВС України у Чернігівській області достовірно був обізнаний, останнім з 2010 р. по липень 2017 року не оскаржувались.

Апеляційним судом встановлено, що 18 квітня 2012 року рішенням 11 сесії 6 скликання Ріпкинської селищної ради затверджено перелік об`єктів нерухомого майна, що перебуває у власності Ріпкинської територіальної громади і у цьому переліку значиться квартира АДРЕСА_1 (т.2 а.с.157-159).

За приписами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Лише зареєстровані права мають юридичну силу перед іншими (третіми) особами, а зареєструвати за собою права на нерухомість може лише особа, якій вони належать згідно з дійсними документами, які відповідають вимогам законодавства.

Проте, усупереч ст.182 ЦК України державна реєстрація права власності Ріпкинської територіальної громади на спірну квартиру не була здійснена.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом також встановлено, що комісія, утворена за наказом МВС України № 632 від 03.05.2012 р., склала Акт приймання-передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою від 04 травня 2012 року. Як убачається з цього акту, спірна квартира, балансовою вартістю 196560 грн., яка придбана Державною іпотечною установою та перебуває у державній власності, закріплена за іпотечною установою на праві повного господарського відання та перебуває на її балансі, безоплатно передана в управління Міністерству внутрішніх справ України (т. 1 а.с. 13,14,15). Отже, у повне господарське відання МВС України, тобто у власність МВС України, спірну квартиру Державна іпотечна установа не передавала.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.11.2012 року № 1868 "Про закріплення квартир, переданих Державною іпотечною установою до сфери управління МВС" передбачено отримані в управління МВС службові квартири, у тому числі і спірну квартиру, закріпити на праві оперативного управління за територіальними органами внутрішніх справ за списками, що додаються, з подальшим оформленням права власності (т. 1 а.с. 16 і на звороті).

Згідно наказу УМВС України в Чернігівській області від 25.12.2012 року № 1996 "Про реалізацію наказу МВС України від 30.11.2012 року "Про закріплення квартир, переданих Державною іпотечною установою до сфери управління МВС" закріплено за підпорядкованими підрозділами передані квартири, в т.ч. і спірну квартиру за Ріпкинським РВ. (т.1 а.с. 17 і на звороті).

15 травня 2015 року Реєстраційною службою Ріпкинського районного управління юстиції в Чернігівській області проведено державну реєстрацію права власності держави в особі МВС України на спірну квартиру на підставі акту від 04 травня 2012 року приймання-передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою та на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 2011 року N855 "Деякі питання передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою. (т. 1 а.с. 18).

Відтак, згідно до ст.5 ЖК України спірна квартира мала статус державної власності і належала до Державного житлового фонду в якості відомчого житла МВС України (т.1 а.с. 18).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, балансоутримувачем спірної квартири є Ріпкинський РВ УМВС України в Чернігівській області.

Зазначені обставини в апеляційному суді сторони не спростовували і не заперечували.

З дослідженої апеляційним судом приватизаційної справи ОСОБА_1 встановлено, що МВС України 25 вересня 2015 року повідомило УМВС України у Чернігівській області про згоду Міністерства на виключення з числа службових однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , у якій проживає ОСОБА_1 , що достовірно підтверджується наявним у справі документальним доказом (т.2 а.с.148).

Як встановлено апеляційним судом, за клопотанням Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області від 07.10.2015 року №7017 про зняття статусу службового житла із спірної квартири, рішенням Ріпкинської селищної ради від 21 жовтня 2015 року квартиру АДРЕСА_1 виключено з числа службових житлових приміщень (т. 1 а.с. 19).

Факт звернення Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області до Ріпкинської селищної ради з приводу виключення спірної квартири з числа службових, в апеляційному суді позивач не спростовував і не заперечував.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що виключення спірної квартири з числа службових відбулось у відповідності до Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Україні, затвердженого постановою Ради Міністрів України від 04.02.1988 року № 37, п. 6 якого визначено, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні.

Як встановлено апеляційним судом, рішенням Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 18.11.2015 року "Про надання згоди на приватизацію квартири", надано згоду на приватизацію спірної квартири ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 20).

На підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 27.04.2016 року № 345 «Про передачу житла у приватну власність ОСОБА_1 », передано ОСОБА_1 безоплатно спірну квартиру та зобов`язано уповноважених на те осіб оформити свідоцтво про право власності на житло (т. 1 а.с. 21).

06 липня 2016 року державним реєстратором Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру на підставі розпорядження Ріпкинської районної державної адміністрації від 27.04.2016 року №345 «Про передачу житла у приватну власність ОСОБА_1 » та свідоцтва про право власності на житло серії НОМЕР_1 від 28.04.2016 року. Зареєстровано припинення права власності Держави в особі Міністерства внутрішніх справ України на спірну квартиру 06.07.2016 року (т.1 а.с.107-108).

Виходячи з існуючих між сторонами правовідносин та враховуючи сукупність обставин цієї справи, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Позивачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів, які б підтвердили, що у структурі Міністерства внутрішніх справ України існує орган приватизації державного житлового фонду, до якого могла б звернутись ОСОБА_1 для реалізації свого права на приватизацію житла.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на час прийняття Ріпкинською селищною радою рішення від 18.11.2015 року "Про надання ОСОБА_1 згоди на приватизацію квартири" та на час прийняття Ріпкинською районною державною адміністрацією розпорядження від 27.04.2016 року №345 «Про передачу житла у приватну власність ОСОБА_1 », юридично перебувала у власності Держави в особі Міністерства внутрішніх справ України, оскільки прийнявши вказану квартиру до комунальної власності та включивши її до переліку майна, що належить на праві власності територіальній громаді, державна реєстрація права власності на спірну квартиру Ріпкинською селищною радою не була здійснена.

Як встановлено апеляційним судом, станом на 18.11.2015 року та 27.04.2016 року право власності Держави в особі Міністерства внутрішніх справ України на спірну квартиру не було припинено в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Разом з тим, Ріпкинський РВ, УМВС України у Чернігівській області, а також МВС України були обізнані про виключення спірної квартири із числа службових та не могли не усвідомлювати, що після зміни статусу квартири ОСОБА_1 матиме передбачене законом право на приватизацію квартири і жодних заперечень з приводу здійсненої приватизації не мали.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що приватизація спірної квартири здійснена без згоди балансоутримувача житлового приміщення Ріпкинського РВ УМВС України.

Ріпкинська селищна рада рішення від 18.11.2015 року "Про надання ОСОБА_1 згоди на приватизацію квартири" та Ріпкинська районна державна адміністрація розпорядження від 27.04.2016 року № 345 «Про передачу житла у приватну власність ОСОБА_1 » приймали виходячи з того, що вказана квартира перебуває у комунальній власності Ріпкинської територіальної громади, залишивши без уваги відсутність державної реєстрації права власності на спірну квартиру.

Також на час приватизації квартири ОСОБА_1 залишались чинними рішення 32 сесії 5 скликання Ріпкинської селищної ради від 11 серпня 2010 року про прийняття об`єктів до комунальної власності, розпорядження Ріпкинської селищної ради № 41-р від 17 серпня 2010 року про створення комісії, рішення 33 сесії 5 скликання Ріпкинської селищної ради від 07 вересня 2010 року про прийняття в комунальну власність службової квартири Ріпкинського РВ УМВС України у Чернігівській області. Зазначені адміністративні акти виконали своє призначення, дія цих актів вичерпана, а процесуальний строк оскарження - сплинув у 2013 році. Разом з тим, натепер є чинним рішення Ріпкинської селищної ради від 18 квітня 2012 року, яким затверджено перелік майна комунальної власності Ріпкинської територіальної громади, до якого була включена спірна квартира (т.2 а.с.157).

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано встановив відсутність порушеного права Ріпкинського РВ УМВС України у Чернігівській області та правомірно відмовив у задоволенні вимог позивача про визнання незаконними вищевказаних рішень органу місцевого самоврядування.

При розгляді справи, апеляційний суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гладишева проти Росії» від 6 грудня 2011 року, де суд розглядав питання про позбавлення заявниці права власності на квартиру, яка в свій час була приватизована і зазначив, що помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, а також правову позицію Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі за №6-92цс13, за якою особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

При вирішенні цієї справи апеляційний суд приймає до уваги особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення ЄС у справах «Беєлер проти Італії», «Онер`ілдіз проти Туреччини », «Megadat.com S.r.I. проти Молодови» та «Москаль проти Польщі». Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. (наприклад рішення у справах «Лелас проти Хорватії», «Тошкуце проти Румунії ».

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Відповідно до п. 1, п.п. «б» п. 2, п.п. «б» п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 р. № 1482 «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» (станом на час виникнення спірних правовідносин) нерухоме майно, що перебуває у державній власності передається в комунальну власність за рішенням органів, уповноважених управляти державним майном за погодженням з Мінекономіки, Мінфіном і Фондом державного майна.

Апеляційний суд визнає правильним висновок оскаржуваного рішення про те, що розпорядження Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 17 серпня 2010 р. № 41-р суперечить вимогам Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебуває у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ, та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.11.1995 № 891, оскільки комісія з питань приймання відомчого житлового фонду в комунальну власність селищною радою утворена за участю тільки представників Ріпкинської селищної ради, Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області та КП «Ріпки ЖЕД» та без залучення представників регіонального відділення (представництва) Фонду державного майна, місцевого фінансового органу, бюро технічної інвентаризації, спеціалізованого проектного інституту, підприємства, установи чи організації, що передає відомчий житловий фонд.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що акт приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність, затверджений рішенням Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 7 вересня 2010 року "Про прийняття в комунальну власність службової квартири РВ УМВС" не відповідає по формі Акту приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність, визначеному як додаток до Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебуває у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ, та організацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.11.1995 № 891.

З огляду на сукупність досліджених доказів та обставин, апеляційний суд визнає правильним висновок суду першої інстанції про те, що у правовідносинах між державними органами та органом місцевого самоврядування наявний непослідовний і нескоординований підхід при передачі квартири у власність ОСОБА_1 , яка на законних підставах отримала службове житло, перебуваючи на службі в органах МВС.

Визнання незаконним свідоцтва про право власності ОСОБА_1 на спірну квартиру від 28.04.2016 року, виданого Ріпкинською районною державною адміністрацією, може призвести до порушення принципу юридичної визначеності, порушення права мирно володіти своїм майном з покладенням на ОСОБА_1 надмірного тягара для захисту її права власності та встановленого ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на повагу до приватного і сімейного життя та права на житло. А система, яка допускає позбавлення власника майна, набутого без жодних протиправних дій зі сторони власника, не може існувати в державі, що керується верховенством права.

ОСОБА_1 правомірно перебувала на черзі на отримання житлового приміщення, отримала житло на законних підставах і має безумовне право на приватизацію наданої державою квартири та з її сторони відсутні протиправні дії при приватизації квартири. Отже, позбавлення ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру у спосіб, викладений в позовній заяві та без надання належної компенсації або іншого відповідного відшкодування, покладе на ОСОБА_1 непропорційний тягар з огляду на ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя та до свого житла. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно з практикою ЄСПЛ втручання держави у право на житло є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснюється «згідно із законом», не переслідує легітимну мету - одну чи декілька з тих, що перелічені у пункті 2 вказаної статті, - чи не розглядається як «необхідне в демократичному суспільстві».

Формулювання «згідно із законом» не лише вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах та передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування.

Сукупність досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно, повно і об`єктивно встановлені фактичні обставини справи і їм надана вірна юридична оцінка з урахуванням усіх інтересів учасників справи.

Розглядаючи наявний між сторонами спір, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку і ухвалив законне і обґрунтоване правильне по суті та справедливе судове рішення, що ґрунтується на засадах верховенства права, і не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Оскільки відсутні передбачені процесуальним законом підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ріпкінського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 13 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: