Номер провадження 2/756/599/19
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Луценка О.М.,

за участі секретаря судових засідань Бондаренко Н.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Оболонський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Вимоги позову мотивовані тим, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана нерухомість придбана позивачем за договором купівлі-продажу квартири від 11.04.2017. За інформацією ТОВ «Експлуатаційна компанія» у вказаній квартирі зареєстровані невідомі позивачу особи: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Жодних добровільних спроб відповідачів щодо зняття з реєстрації не здійснювалось. Реєстрація відповідачів у вказаній квартирі перешкоджає позивачу розпоряджатися своєю нерухомістю. У відповідачів відсутні будь-які правові підстави перебувати чи користуватися квартирою, що належить позивачу.

Враховуючи викладене, просить визнати ОСОБА_5 , ОСОБА_2 такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 ; зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 , ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 21.09.2017 відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 04.09.2019 закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в частині пред`явлення вимог до відповідача ОСОБА_5 .

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували щодо задоволення позову.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі третіх осіб.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Квартира АДРЕСА_4 дійсно належить позивачу ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 11.04.2017 (т.1, а.с. 12-16).

Як вбачається з довідки ТОВ «Експлуатаційна компанія» №8895 від 06.04.2017 за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (т.1, а.с. 17).

Відповідач ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2, а.с. 6).

Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення, будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-709цс16 і є обов`язковою до застосування судами.

Судом встановлено, що відповідач у спірній квартирі не проживає більше року.

Відповідачем доводи позивача належними та допустимими доказами не спростовано, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, як законний та обґрунтований.

При цьому, відсутні підстави для зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням вже є підставою для зняття його з реєстраційного обліку.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір по справі в розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 319, 391, 321 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 88, 169, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ), треті особи: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації (04205, м. Київ, вул. Тимошенка, 16), Оболонський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві (м. Київ, вул. Автозаводська, 25-а), про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного рішення - 13.09.2019.

Суддя О.М. Луценко