ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4295/13-ц Номер провадження 22-ц/814/2704/19Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20 серпня 2019 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту рішення - не вказані)

у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.07.2007 року у розмірі 47 560,77 грн.

Заявлені вимоги мотивував тим, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 19.07.2007 року АТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивачем умови кредитного договору виконані в повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка складається з: 9 998,51 грн. - заборгованість за кредитом; 34 821,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 240,99 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 20 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої скасувати, ухвалити нове про задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що місцевим судом не були належним чином досліджені докази, наявні в матеріалах справи, суд неповно та необ`єктивно дослідив обставини, що мають значення для справи. Зокрема, стверджується, що позивачем належним чином доведено укладення договору саме з відповідачем ОСОБА_1 . Так, суду надана копія анкети-заяви, у якій зазначені персональні дані відповідача, адреса проживання, та інша інформація, необхідна для отримання кредитної картки. При цьому відповідачем висловлено згоду на укладення договору, про що свідчить його підпис на заяві.

Відзив на апеляційну скаргу станом на час розгляду справи до апеляційного суду не надходив.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що у підтвердження факту укладення кредитного договору від 19.07.2007 року АТ КБ «Приватбанк» долучив до позову світлокопію анкети-заяви, згідно якої ОСОБА_1 наданий кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно розрахунку Банку за станом на 20.09.2013 року у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 умов договору утворилась заборгованість в розмірі 47 560 грн. 77 коп., яка складається з: 9 998,51 грн. - заборгованість за кредитом; 34 821,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 240,99 грн. - штраф (процентна складова).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у 2004 році втратив паспорт.

26.04.2005 року Полтавським РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 виданий новий паспорт (а.с.43).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з встановлених фактичних обставин справи, а саме доведеності втрати паспорту відповідачем ОСОБА_1 до укладення спірного кредитного договору.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

За змістом положень ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином, кредитний договір вважається укладеним, якщо він оформлений письмово і підписаний обома сторонами.

ОСОБА_1 категорично заперечує факт укладення кредитного договору, з підстав невиконання якого йому пред`явлена вимога про сплату коштів. При цьому ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що в анкеті-заяві зазначені його персональні паспортні дані, які містилося у паспорті, що був вже втрачений ним на час підписання заяви-анкети (а.с.38-40, 43, 49, 92-96).

В анкеті-заяві від 19 липня 2007 року зазначені такі дані паспорту на ім`я ОСОБА_1 : серія НОМЕР_1 , виданий 21.03.1997 року Полтавським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області (а.с.5).

До заяви про перегляд заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11.12.2013 року ОСОБА_1 надано копію його чинного паспорта: серія НОМЕР_2 , виданого 26.04.2005 року Полтавським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області. (а.с.43)

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.045.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 повідомив до чергової частини відділу поліції №1 про те, що в невстановлений час невідома особа підробила офіційні документи видані на ім`я ОСОБА_1 (а.с.49).

З наведеного слідує, що на момент укладення спірного кредитного договору відповідач мав інший паспорт, отже кредитний договір оформлений на підставі недійсного паспорту на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого Полтавським РВ УМВС України в Полтавській області 21.03.1997 року.

Суд першої інстанції, виконуючи приписи ст.12 ЦПК України пропонував двічі АТ КБ «Приватбанк» надати документи, які б дозволили встановити дійсні обставини укладення кредитного договору, визнавав обов`язковою явку представника Банку у судове засідання (а.с.68-69,86), проте Банк диспозитивно, розпорядився своїми процесуальними правами та проігнорував вимоги суду, не надавши жодних належних, допустимих і достатніх доказів (ст.77,ст.78, ст.80 ЦПК України) того, що кредитний договір укладався з ОСОБА_1 , що саме ОСОБА_1 отримав кредитні кошти, тощо (а.с.82).

Доводи апеляційної скарги зводяться до переліку умов укладення договору приєднання та цитування норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. При цьому, жодного доказу на спростування обставин, встановлених судом першої інстанції Банком не надано.

Посилання апеляційної скарги на зазначення у заяві-анкеті персональних даних відповідача не можуть бути прийняті судом, оскільки така інформація міститься у втраченому паспорті, копія якого надана для укладення кредитного договору. Достовірність іншої вказаної інформації не перевірялась та не була підтверджена позивачем.

Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги ст.89 ЦПК України, дав належну оцінку наявним у справі доказам і зробив правильний висновок про недоведеність заявлених вимог.

В апеляційній скарзі також відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 09.10.2019 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов