Номер провадження: 22-ц/813/6609/19
Номер справи місцевого суду: 515/1900/18
Головуючий у першій інстанції Сметаняк О. Я.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом? ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків, на?рішення Татарбунарського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Сметаняка О.Я. 24 травня 2019 року у м. Татарбунари Одеської області , -

встановила:

11 листопада 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому, із урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і довічно.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що з 19 березня 2013 року він є пенсіонером по інвалідності ІІ групи довічно, отримує пенсію, яка є його єдиним доходом та не забезпечує йому прожиткового мінімуму, і якої не вистачає на придбання харчування, ліків та оплату комунальних послуг. Іншої близької людини, яка може йому допомагати та підтримувати матеріально, в нього не має. Його донька ОСОБА_2 матеріальної допомоги йому не надає, на його звернення щодо надання допомоги не реагує.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд задовольнити його вимоги (а.с. 1-3, 46-48).

Відповідач ОСОБА_2 та її представник надали до суду відзив та письмові пояснення, в яких позовні вимоги не визнали, зазначили, що розмір пенсії, яку отримує позивач, перевищує прожитковий мінімум, встановлений для непрацездатних осіб. Крім того, ОСОБА_2 пояснила, що має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2007 року народження, з яким проживає окремо від чоловіка ОСОБА_4 в місті Чорноморську Одеської області, зареєстрована в якості фізичної особи - підприємця, доходу не має, офіційно не працює, має кредитну заборгованість, а її чоловік матеріально її та сина не забезпечує, у зв`язку із чим відповідач просила відмовити у задоволенні позову (а.с. 25-28).

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 травня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що відповідач працює та матеріально забезпечена, у зв`язку із чим має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу у визначеному останнім розмірі.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги у письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що під час судового розгляду не знайшла свого підтвердження та обставина, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі і має необхідність у матеріальній допомозі, що є необхідною умовою, згідно положень ст. 202 СК України, для стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитись зі вказаним висновком суду, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, повторним свідоцтвом про народження відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження , виданого 23 вересня 1992 року, свідоцтвами про шлюб від 03 серпня 2007 року та про народження дитини від 13 листопада 2007 року встановлено, що її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Прізвище відповідача після укладення шлюбу з ОСОБА_4 змінено на « ОСОБА_4 », шлюб не розірвано. Від шлюбу відповідач має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11, 151).

Згідно постанови Арцизького народного суду Одеської області від 06 жовтня 1992 року та відповідно довідки, виданої Арцизьким РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області від 05 лютого 2019 року встановлено, що з позивача ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_8 стягувались аліменти в розмірі ј частини його заробітку до 03 липня 2003 року (а.с. 70, 71).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 , виданого 12 квітня 1994 року та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , слідує, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 розірвано, про що було зроблено актовий запис за № 45. Після розірвання шлюбу матері відповідача присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » (а.с. 32, 33).

З пенсійного посвідчення позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 19 березня 2013 року, довідки за № 739 виданої Саратським об`єднаним УПФУ Одеської області, слідує, що він є інвалідом другої групи загального захворювання, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України, розмір пенсії з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року становить 19 760, 98 грн., з 01 січня 2019 року по травень 2019 року розмір пенсії склав 8 811, 35 грн. (а.с. 9,10,49).

З розгорнутих медичних довідок, виданих Саратською ЦРЛ 02 січня 2019 року, випискою з амбулаторної карти за 2015 - 2018 роки та квитанціями про сплату ліків слідує, що ОСОБА_1 перебуває на Д-обліку в Саратській ЦРЛ, хворіє довготривало, лікується амбулаторно, з 07 квітня 2015 року по 15 квітня 2015 року, з 14 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року перебував в стаціонарі з діагнозом: ожиріння, гострий трахеобронхіт, діагноз гіпертонічна хвороба 2 ст. 3 ст., гіпертензивне серце 2 ст., стенокардичничний синдром, енцефалопатія 2 ст. Витратив кошти на ліки: за період з 2015 року по 2019 рік - 38 010 грн. (а.с. 12-14, 50, 51, 122-132, 135).

Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25 січня 2008 року, виданого Саратською селищною радою Одеської області, довідкою про склад сім`ї від 05 березня 2019 року та квитанціями про сплату за комунальні послуги встановлено, що у позивача та його дружини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних частках на праві спільної часткової власності знаходиться квартира АДРЕСА_1 , сім`я користується опаленням на твердому паливі, заборгованість по сплаті комунальних послуг відсутня. Витрати на придбання дров, газу, вугілля, побутової хімії за 2018 - 2019 роки склали 9 900 гривень (а.с. 107-108, 112-114, 117, 120, 121, 139, 134).

З фототаблиць, квитанцій про переказ грошових коштів за 2005 -2006 роки, квитанцій про сплату витрат на навчання ОСОБА_5 , договору про відкриття карткового рахунку ОСОБА_1 слідує, що позивач надавав матеріальну допомогу відповідачу під час її навчання (а.с. 73-76, 77-106).

З довідки, виданої Чорноморською ЗОШ № 1 міста Чорноморська Одеської області вбачається, що син відповідача ОСОБА_3 навчається в 5 класі зазначеного навчального закладу (а.с. 149).

Зі скриншотів, наданих відповідачем ОСОБА_2 слідує, що вона має кредитну заборгованість у онлайн сервісах Moneyveo, My credit, Dinero (а.с. 152-159).

На підставі досліджених судом доказів в їх сукупності встановлено, що позивач є пенсіонером, інвалідом ІІ групи, відтак є непрацездатною особою.

Дійшовши вірних висновків щодо вищевказаних обставин, суд першої інстанції припустився помилки, вважаючи, що надані позивачем докази не підтверджують необхідності значних витрат на медикаментозне лікування. Відтак, на думку суду, не знайшла свого підтвердження та обставина, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі і має необхідність у матеріальній допомозі, що є необхідною умовою, згідно положень ст. 202 СК України, для стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків.

Аналізуючи підстави звернення до суду з указаним позовом, норми сімейного законодавства України, які визначають обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків, а також рішення судів попередніх інстанцій, колегія суддів дійшла такого висновку.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Зазначена норма СК встановлює обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків за наявності двох умов: непрацездатності батьків та їх потреби в матеріальній допомозі.

Зі змісту положень ст. 75 СК України непрацездатним вважається той з батьків, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1, 2 чи 3 групи.

Згідно ч. 4 ст. 75 СК України, особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Згідно ч.1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Згідно ч. 2 ст. 205 СК України, при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Розмір пенсії позивача з січня 2018 року по листопад 2018 року складав по 1 628,15 грн. за місяць, за грудень 2018 року - 1 702,27 грн., а всього за 2018 рік - 19 760,98 грн. У 2019 році розмір пенсії позивача з січня 2019 року по травень 2019 року складав 8 811,35 грн., по 1 702,27 гривень щомісячно.

Таким чином, розмір щомісячної пенсії позивача як інваліда другої групи на день його звернення до суду становив 1 628,15 грн., у 2019 році - 1 702,27 грн.

У частині першій статті 204 СК України зазначено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку із цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (статті 204 СК України).

У матеріалах справи відсутні докази, що позивач ухилявся від виконання своїх обов`язків щодо доньки. Так, як вже вказувалось вище, з ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_8 стягувались аліменти в розмірі ј частини його заробітку до 03 липня 2003 року. Крім того, підтвердженим є той факт, що позивач надавав матеріальну допомогу відповідачу під час її навчання.

Таким чином, враховуючи, що позивач виконував свої батьківськи обов`язки відносно доньки ОСОБА_8 шляхом сплати аліментів на її утримання та навчання, а також приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи загального захворювання, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України та потребує матеріальної допомоги, колегія суддів доходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на непрацездатного батька.

Одночасно, визначаючи розмір аліментів, колегія суддів враховує майновий стан відповідача ОСОБА_8 , яка офіційно не працює, проживає в місті Чорноморську Одеської області, де винаймає житло, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , має заборгованість за кредитом (а.с. 149-159). Позивач ОСОБА_1 , у той же час, є одруженим, проживає разом з дружиною ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже, тягар утримання житла та оплати комунальних послуг покладається в рівній мірі як на нього, так і на його дружину.

З урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, колегія суддів доходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом стягнення на його користь з ОСОБА_8 аліментів на утримання позивача у розмірі 1/16 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову (27 листопада 2018 року) і довічно.

Згідно п.п. 1-3 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 травня 2019 року підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. ч.1 ст. 369, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 24 травня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ) аліменти на його утримання у розмірі 1/16 частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 27 листопада 2018 року, і довічно.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 вересня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе