Справа № 585/5271/18
Номер провадження 2/585/239/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2019 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, за участю секретаря С.А. Демяненко, розглянувши без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Сумської області про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради Сумської області і просить визнати незаконним та скасувати п.3.1 рішення ОСОБА_2 міської ради від 24.06.2015 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою», яким ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га по вул. Крупської за №142, кадастровий номер :05:087:0151. В обгрунтування позову вказує, що 15 січня 2006 року помер ОСОБА_3, який за життя залишив заповіт посвідчений 27.11.2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_4, яким заповідав позивачу 1/2 частку житлового будинку, що розташований по вулиці Крупської, 142 в м. Ромни та земельну ділянку, загальним розміром 0,1 га, розташовану за цією ж адресою, кадастровий номер :05:087:0151. Позивач у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом подання приватному нотаріусу ОСОБА_4 заяви про прийняття спадщини, на підставі якої 27.01.2017 р. заведена спадкова справа, номер у нотаріуса 13/2017. При підготуванні документів для оформлення спадщини, з'ясувалось, що пунктом 3.1. рішення ОСОБА_2 міської ради Сумської області від 24.06.2015 року, ОСОБА_3 помилково передано у приватну власність всю земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га по вул. Крупської за № 142, Сумської області, кадастровий номер: :05:087:0151. В той час, як відповідно до розміру частки ОСОБА_3 у праві власності на нерухоме майно за вказаною адресою він мав право на отримання у власність лише 1/2 частини земельної ділянки, на якій розміщене нерухоме майно, а тому невідповідність розміру частки у праві власності на нерухоме майно розміру частки у праві власності на земельну ділянку є підставою відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. При зверненні позивача до міської ради та Центру надання адміністративних послуг міста Ромни з приводу виправлення помилки щодо розміру частки ОСОБА_3 у праві власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:087:0151, роз'яснено, що рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної юридичної особи виникло право цивільне. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень. Вказане змусило позивача звернутися до суду. Позивач, зокрема, зазначає, що норма ст. 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право користування земельною ділянкою у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає користувачем земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Держземагентво у роз'ясненні від 17.06.2014 р. зазначило, що Земельним кодексом України врегульовано питання приватизації земельної ділянки для будівництва й обслуговування житлового будинку (цілого, а не його частини) громадянами України. Можливість визначення в натурі та приватизації земельної ділянки під частиною будинку чинним законодавством не передбачено. У випадку виникнення спільної часткової власності на один житловий будинок виникає й спільна часткова власність на земельну ділянку, на якій він розміщений. Частка у власності на земельну ділянку пропорційна частці у власності будинку. Передавши рішенням міської ради від 24.06.2015 року ОСОБА_3 всю земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га по вул. Крупської за № 142, Сумської області, кадастровий номер: :05:087:0151, ОСОБА_2 міська рада діяла не на підставі, та не у межах повноважень, що визначені Конституцією та законами України, оскільки прийняла рішення щодо передачі йому у власність не 1/2 частини земельної ділянки, яку він мав право отримати у власність шляхом приватизації, як це передбачено чинним законодавством, а всієї ділянки.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала заяву з проханням справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада Сумської області явку представника в судове засідання не забезпечила.

15 січня 2019 року представник ОСОБА_2 міської ради звернулася до суду із письмовою заявою в якій просить застосувати у справі позовну давність, відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав пропущення позивачем строку позовної давності. На думку представника відповідача, позивачу з 2015 року відомо про існування рішення ОСОБА_2 міської ради від 24.06.2015 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою» і відповідно про підстави звернення до суду з вказаним позовом; трирічний строк протягом якого позивач мав звернутися до суду закінчився 20.07.2018 року, тобто позивачем пропущено строк звернення до суду.

16 січня 2019 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 міської ради, в якому відповідач прохає відмовити у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 В обгрунтування заперечень посилається на рішення КСУ від 16.04.2009 р. № 7/рп/2009. Зазначає, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Також посилається на ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Просить справу розглянути у відсутності представника ОСОБА_2 міської ради.

Враховуючи неявку сторін в судове засідання, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що 24 червня 2015 року ОСОБА_2 міською радою прийнято рішення «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації» яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_3 за адресою: вул. Крупської, 142. (п.3); надано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га ОСОБА_3 за адресою: вул. Крупської, 142 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Кадастровий номер :05:087:0151 (п.3.1).

20 липня 2015 року Реєстраційною службою Роменського міськрайонного управління юстиції видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: вул. Крупської, 142 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :05:087:0151. Власником зазначено ОСОБА_3, форма власності приватна, розмір частки - 1.

20 липня 2015 року сформовано відповідний ОСОБА_5 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до якого внесено відомості щодо права власності ОСОБА_3 на вказану вище земельну ділянку.

29 травня 2015 року Управлінням Держземагенства у Роменського районі на запит ОСОБА_3 сформовано ОСОБА_5 з Державного земельну кадастру про земельну ділянку з Кадастровим номером :05:087:0151.

Згідно свідоцтва про смерть, 29 липня 2016 року помер ОСОБА_6.

27 листопада 2015 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 посвідчено заповіт, яким ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 1/2 частку житлового будинку, що розташований по вулиці Крупської, 142 в м. Ромни, що належить йому на праві власності згідно договору купівлі-продажу, реєстровий № НР-98 від 31.07.2000 року та земельну ділянку, загальним розміром 0,1 га, розташовану за цією ж адресою, кадастровий номер :05:087:0151, та належить йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 40922511 від 20 липня 2015 року.

27 січня 2017 року приватним нотаріусом заведено спадкову справу № 13/2017 після смерті 29.07.2016 року ОСОБА_3, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 41 Конституції право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу (п.б) ч.1 ст.12 ЗК України).

Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність) (ч.1 ст. 86 ЗК України).

Згідно ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки (ч.2 ст. 118 ЗК України).

Відповідно до ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За змістом ч.1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (ч.4 ст.120 ЗК України).

Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Дослідивши зібрані в справі докази, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і приходить до висновку про наявність підстав для їх задоволення, з огляду на наступне.

Підстави для задоволення заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності відсутні. Суд вважає неспроможними твердження представника відповідача про те, що позивачеві з 2015 року було відомо про існування оскаржуваного рішення. Такого висновку суд дійшов з тих підстав, що п.3.1 рішення ОСОБА_2 міської ради від 24.06.2015 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою» безпосередньо стосувався прав та інтересів ОСОБА_3 якому було надано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га за адресою: вул. Крупської, 142 і саме ОСОБА_3 був обізнаний з вказаним рішенням відповідача. В свою чергу позивач ОСОБА_1, як спадкоємиця ОСОБА_3, про наявність вказаного рішення дізналася лише в процесі підготовки документів для оформлення спадщини нотаріусом, до якого вона звернулася 27.01.2017 року (а.с. 10). Тобто у позивача перебіг строку позовної давності для оскарження рішення відповідача від 24.06.2015 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою» розпочався після 27.01.2017 року, з позовом до суду ОСОБА_1 звернулася 27.12.2018 року, тому в силу вимог ч.1 ст. 261 ЦК України нею не пропущено трьохрічний строк позовної давності, визначений ч.1 ст. 257 ЦК України.

Норми ст. 120 ЗК України закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою на якій цей обєкт розташований. Визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. За загальним правилом , закріпленим у ч.4 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України №6-2цс15 від 11.02.2015, № 6-2225цс 16 від 12.10.2016 року.

Всупереч вимогам ч.4 ст. 120 ЗК України ОСОБА_2 міською радою при винесенні п.3.1 рішення від 24.06.2015, не враховано, що ОСОБА_3 є власником лише 1/2 частини житлового будинку, що розташований по вулиці Крупської, 142 в м. Ромни і передано у власність цілу земельну ділянку, загальним розміром 0,1 га, кадастровий номер :05:087:0151, замість 1/2 частини її частини, що пропорційно до частки ОСОБА_3 у праві власності на жилий будинок по вул. Крупської, 142.

За таких обставин, слід визнати незаконним та скасувати п.3.1 рішення ОСОБА_2 міської ради від 24.06.2015 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 704,80 грн. судового збору.

Керуючись, ст.ст. 12, 86, 116, 118,120, 121, 122, 152, 155 ЗК України, ст. ст. 319, 377, 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Сумської області про визнання незаконним та скасування рішення міської ради задовольнити

Визнати незаконним та скасувати п.3.1 рішення ОСОБА_2 міської ради від 24.06.2015 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічної документації із землеустрою», яким ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1 га по вул. Крупської за №142, кадастровий номер :05:087:0151.

Стягнути з ОСОБА_2 міської ради Сумської області судовий збір на користь держави в розмірі сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок (768,40 грн.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п. 15.5.) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_5