ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3791/19 Справа № 181/763/18 Суддя у 1-й інстанції - Юр'єв О. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2019 року колегія суддів судової палати у з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", ОСОБА_2 про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором у зв'язку з його виконанням, визнання припиненими поруки та іпотеки у зв'язку з припиненням основного зобов'язання та припинення обтяжень нерухомого майна,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 23 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" був укладений договір поруки №DNQMGR, відповідно до умов якого позивач поручився за виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором №DNQMGR від 23 липня 2008 року. Внаслідок неналежного виконання кредитних зобов'язань, рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" за кредитним договором №DNQMGR від 23 липня 2008 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була стягнута заборгованість в розмірі 21769,12 доларів США. Після вступу вказаного рішення в законну силу, ОСОБА_1 було сплачено на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 581400,00 гривень, що відповідало комерційному рахунку банка на день сплати, обрахування суми, належної до сплати проводилось спеціалістами банку. Також, позивачем було сплачено судові витрати у сумі 1827,00 грн., як за себе та судові витрати у сумі 1827,00 грн. за ОСОБА_2 Отже, позивачем в повній мірі виконано вимоги рішення Межівського районного суду від 18 грудня 2017 року, тож ОСОБА_1 вважає, що правовідносини між ОСОБА_2, поручителем ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" припинені повністю.

Водночас, між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "ПриватБанк" в забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором був укладений договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_2 передав в іпотеку домоволодіння, а також земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться у АДРЕСА_1. Оскільки основне зобов'язання за кредитним договором №DNQMGR від 23 липня 2008 року виконано в повному обсязі достроково, то припинили також діяти пов'язані з ним правовідносини - не тільки правовідносини за кредитним договором №DNQMGR від 23 липня 2008 року, а також й додаткові (акцесорні) зобов'язання за договором іпотеки від 23 липня 2008 року, та поруки №DNQMGR від 23 липня 2008 року.

У зв'язку з чим, ОСОБА_1 просив суд визнати припиненими правовідносини за договором поруки №DNQMGR від 23 липня 2008 року, що укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" за яким поручитель зобов'язався відповідати за виконання зобов'язань ОСОБА_2 по кредитному договору №DNQMGR від 23 липня 2008 року; визнати припиненими правовідносини за іпотечним договором від 23 липня 2008 року посвідченим Філіповою І.П. приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу за реєстровим №2530 на домоволодіння, що складається із житлового будинку - А, загальною площею 85,6 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м., із господарськими будівлями та спорудами (сарай - Б, сарай - б, туалет - Т, колодязь - К), а також земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий НОМЕР_1, що знаходиться у АДРЕСА_1; зобов'язати ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 звернутися до державного реєстратора вчинити необхідні дії для того, що виключити з реєстру прав на нерухоме майно обтяження нерухомого майна, а саме зареєстроване обтяження на домоволодіння за №11037672 (номер обтяження) та на земельну ділянку за №11036617 (номер обтяження), що знаходиться у АДРЕСА_1 та виникли на підставі договору іпотеки від 23 липня 2008 року укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2

Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково: визнано припиненими правовідносини за договором поруки №DNQMGR від 23 липня 2008 року, що укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" за яким поручитель зобов'язався відповідати за виконання зобов'язань ОСОБА_2 по кредитному договору №DNQMGR від 23 липня 2008 року та стягнуто з Банку на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 352,40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, АТ КБ "ПриватБанк" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині визнання припиненими правовідносин за договором поруки №DNQMGR від 23 липня 2008 року та ухвалити нове в цій частині, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

В своїй апеляційній скарзі, АТ КБ "ПриватБанк" посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та на неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 в порядку вимог ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просив апеляційну скаргу АТ КБ "ПриватБанк" залишити без задоволення, а рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року - без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів апелянта та відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - залишити без змін, з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 23 липня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір №DNQMGR, відповідно до якого, кредитор надав боржнику кредит у розмірі 27239,94 доларів США, а боржник повинен був виконати зобов'язання з повернення кредиту у строк з 23 липня 2008 року по 23 липня 2028 року включно, сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у період сплати з 10 по 15 число кожного місяця, щомісячно у період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 360,77 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, винагородою, комісією; сплати відсотків за користування кредитом при порушенні боржником зобов'язань по погашенню кредиту у розмірі нуль цілих відсотків за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом; сплаті винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, відповідно до умов та строків, передбачених кредитним договором; сплати пені в розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.

23 липня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "ПриватБанк" в забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором був укладений договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_2 передав в іпотеку:

- домоволодіння, площею 85,60 кв.м., що складається із житлового будинку - А, загальною площею 85,6 кв.м., житловою площею 57, 4 кв.м., із господарськими будівлями та спорудами (сарай - Б, сарай - б, туалет - Т, колодязь - К), належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого Філіповою І.П., приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу 23 липня 2008 року за реєстровим №2527 та зареєстроване за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно: реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна №26, номер запису про право власності №11037611, номер запису про реєстрацію обтяження №11037672;

- земельну ділянку площею 0,13 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться у АДРЕСА_1, договір іпотеки посвідчений Філіповою І.П. приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу 23 липня 2008 року за реєстровим №2530, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухому майно: реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна №26, номер запису про право власності №11036491, номер запису про реєстрацію обтяження №11036617.

Поміж іншого, 23 липня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед кредитором по поверненню кредиту, між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено договорів поруки №DNQMGR, відповідно до якого останній поручився перед банком за виконання ОСОБА_2 своїх обов'язків за вищевказаним кредитним договором.

Водночас, з досліджених у судовому засіданні судом першої інстанції матеріалів цивільної справи №181/705/15-ц за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, які були витребувані судом 13 листопада 2018 року з архіву Межівського районного суду Дніпропетровської області, встановлено, що оскільки ОСОБА_2 не виконував свої зобов'язання по кредитному договору, не здійснював погашення заборгованості по кредиту, відсоткам за його користування, ПАТ КБ "ПриватБанк" 07 вересня 2015 року звернувся до Межівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 та до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNQMGR від 23 липня 2008 року та рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" - 21769 12 доларів США.

Згідно квитанцій №RS_K9NUW5DSPJL1TSCUDF10 від 15 лютого 2018 року на суму 290000,00 грн. та №RS_K9NUW5DT3U0IC61TDDI50 від 16 лютого 2018 року на суму 291400,00 грн., ОСОБА_1 було сплачено на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за рішенням суду у розмірі - 581400,00 грн., що відповідало комерційному рахунку банка на день сплати, обрахування суми, належної до сплати проводилось спеціалістами банку.

Також, позивачем було сплачено судові витрати у сумі 1827,00 грн., як за себе та судові витрати у сумі 1827,00 грн. за ОСОБА_2, що підтверджується квитанціями №RS_K9NUW5DT3X61M21U2Y4QA та №RS_K9NUW5DT3W46TL13FUXA3 від 16 лютого 2018 року.

Отже, ОСОБА_1 в повній мірі виконано вимоги рішення Межівського районного суду від 18 грудня 2017 року.

20 лютого 2018 року ОСОБА_1 звертався до ПАТ КБ "ПриватБанк" з проханням надати лист, підтверджуючий те, що правовідносини за кредитним договором №DNQMGR від 23 липня 2008 року банк визнає припиненим, а також просив банк вчинити необхідні дії та виключити обтяження на домоволодіння, загальною площею 85,6 кв.м., земельну ділянку загальною площею 0,13 га призначену для будівництва та обслуговування будинку, що знаходиться у смт. Межова, Дніпропетровської області, по вул. Маяка, буд. 12, що належать ОСОБА_2 з:

- Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (обтяження за реєстраційними №7614201 та №7614243 від 23 липня 2008 року);

- Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження 11037672 та номер 11036617, які перенесені 04 вересня 2015 року державним реєстратором Кошарною С.С. з Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна тобто за №7614201 та №7614243).

Згідно відповіді ПАТ КБ "ПриватБанк" від 06 березня 2018 року №20.1.0.0.0/7 - 180302/599 вбачається, що документи для зняття заборони на відчуження з нерухомості будуть надані після повного погашення заборгованості. Зазначено, що на дату звернення банком до суду із позовною заявою про стягнення суми заборгованості за кредитом існувала певна сума заборгованості, що була обчислена відповідно до розрахунку суми заборгованості станом на конкретну дату. Оскільки на дату звернення банком до суду, а також впродовж строку від дати звернення до суду до дати повного виконання рішення суду зобов'язання за кредитним договором не було виконано повністю (не повернута вся сума отриманого кредиту і відсотки за його користування а також інші передбачені договором суми) - на неповернену суму кредиту продовжували нараховуватися відсотки за його користування. Як наслідок, незважаючи на виконання рішення суду і погашення суми боргу, обчисленої на дату звернення банком до суду - на даний час за кредитним договором існує заборгованість.

Тобто, банк зараховуючи добровільну сплату поручителем заборгованості за кредитним договором виходив із того, що оскільки погашення заборгованості відповідно до рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області було здійснено ОСОБА_1 ще до отримання ПАТ КБ "ПриватБанк" виконавчого листа (він був отриманий 15 березня 2018 року), тому на момент погашення виконавче провадження відкрито не було і банк зарахував зазначені кошти не у відповідності до рішення суду, а у відповідності до пункту 3.2., відповідно до якого спочатку погашаються збитки, потім пеня, потім комісія, проценти та тіло кредиту.

Таким чином, відповідно до виписки про зарахування та розподілення коштів, кошти сплачені ОСОБА_1 за рішенням суду були зараховані на погашення кредиту в загальній сумі 21471,12 дол. США, яка була розподілена наступним чином: 16149,63 дол. США - погашення пені, 5321,49 дол. США - погашення тіла кредиту.

Відповідно до ст. ст. 526, 553, 554 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання (кредитного договору) характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову відповідальність.

За змістом поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Вимога до поручителя може бути пред'явлена виключно за умови настання обставин, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 553 ЦК, - у випадку порушення зобов'язання боржником. Факт порушення зобов'язання (невиконання або неналежного його виконання) боржником як підстава позову (вимоги) до поручителя має встановлюватися у кожній справі.

У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК, статті 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та визнаючи припиненим договір поруки №DNQMGR від 23 липня 2008 року, суд першої інстанції виходив із того, що позивач у повному обсязі сплатив заборгованість за вищевказаним кредитним договором відповідно до рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області у розмірі 21471,12 доларів США.

Окрім цього, зарахування Банком сплачених коштів відповідно до умов кредитного договору, тобто не в тому порядку, як сказано в рішенні Межівського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року призвело до збільшення обсягу відповідальності Поручителя, що у відповідності до ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України також стало підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання договору поруки припиненим.

В своїй апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" посилається на те, що погашення заборгованості Поручителем було здійснено до отримання Банком виконавчого листа, а тому на момент сплати боргу виконавче провадження відкрито не було, у зв'язку з чим кошти були зараховані не у відповідності до рішення суду, а у відповідності до п. 3.2. кредитного договору №DNQMGR від 23 липня 2008 року: спочатку погашаються збитки, потім пеня, потім, комісія, проценти та тіло кредиту, а тому висновки суду щодо добровільного виконання рішення суду про стягнення заборгованості є передчасними.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, з огляду на те, що діючими положеннями законодавства України не заборонено добровільне виконання рішення суду і за загальними правилами рішення суду в добровільному порядку виконуються з моменту набрання рішенням суду законної сили та до моменту надходження виконавчого листа до державного або приватного виконавця та відкриття виконавчого провадження.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року набрало законної сили, після чого, до відкриття виконавчого провадження, було виконано ОСОБА_1, що і свідчить саме про добровільне виконання Поручителем рішення суду та погашення заборгованості.

Той факт, що Банк самостійно розпорядився сплаченими позивачем на виконання рішення суду коштами і зарахував їх відповідно до умов кредитного договору, а не відповідно до рішення суду не дає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим після добровільного виконання рішення суду та погашення заборгованості, так як ОСОБА_1 скористався своїм правом на добровільне виконання рішення суду, а не на погашення заборгованості відповідно до умов спірного кредитного договору.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"-- залишити без задоволення.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2018 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова