Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/6075/19
У Х В А Л А

07 червня 2019 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна де просить суд визнати факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 у період з січня 2014 року до 24 грудня 2018 року; розділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :04:033:0014; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :04:033:0015; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля Audi A6, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2011 року випуску.

Одночасно, позивачкою подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/4 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :04:033:0014; земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :04:033:0015; автомобіль Audi A6, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2011 року випуску. Заява мотивована тим, що вказане майно наданий час належить відповідачу ОСОБА_3 Хілі, який є громадянином Туреччини, проживає в Україні на підставі посвідки на право постійного проживання, тому він в будь-який час може відчужити спірне майно та покинути межі України, що може унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд виходить з наступного.

Питання забезпечення позову врегульовано у Главі 10 Розділу І ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається:1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Пунктом 1, 2 частини 1ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Мотиви поданої заяви зводяться до того, що відповідач може відчужити спірне майно, що унеможливить виконання можливого рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 посилаючись на можливе настання вказаних нею ризиків не підтверджує жодним доказом своє припущення. До заяви не додано жодного доказу, надавши оцінку якому, суд мав би обґрунтовану можливість дійти висновку про вчинення відповідачем дій спрямованих на відчуження спірного майна. Судове рішення не може ґрунтуватись виключно на припущеннях позивачки, які документально не підтверджені.

Факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та дружини, а відтак і право ОСОБА_1 на поділ нажитого за час спільного проживання майна є предметом судового розгляду справи по суті, тому без належних доказів вчинення відповідачем дій на відчуження спірного майна, вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачкою спосіб є передчасним.

Оскільки позивачкою належним чином не обґрунтовано заяву про вжиття заходів забезпечення позову у її задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СуддяБ. І. Кошель