Справа № 428/2998/19
Провадження №2/428/1392/2019
15 жовтня 2019р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
судді Юзефовича І.О.
при секретарі Продченко О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, судового збору,
ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, судового збору, мотивуючи вимоги тим, що 06.02.2018р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики б/н, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 отримав грошові кошти у розмірі 140000грн. для особистих потреб за умови їх повернення до 07.02.2019р.. Фактом підтвердження отримання відповідачем ОСОБА_2 зазначеної грошової суми є написана власноруч ним розписка, яка є невід`ємною частиною вищевказаного договору. Оскільки відповідач ОСОБА_2 у зазначений строк не повернув грошові кошти, позивач ОСОБА_1 11.02.2019р. письмово звернувся до відповідача ОСОБА_2 з претензією-вимогою про повернення грошових коштів, однак відповідач ОСОБА_2 не повернув позичені грошові кошти. Тому, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом і просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь за договором позики від 06.02.2018р. грошові кошти у розмірі 125333грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1253,33грн..
Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов до суду не надходило.
Оскільки представник позивача ОСОБА_3 в наданій до суду заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, судом 15.10.2019р. на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначної суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідно до ст. 1049 ч.1 ЦК України , позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі , визначені родовими ознаками , у такій самій кількості , такого самого роду та такої самої якості , що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку , що встановлені договором.
Відповідно до ст. ст. 509, 526, 610, 611, 625 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання повинне виконуватися належним чином, згідно умовам договору. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Матеріалами справи судом встановлено, що відповідно до копії розписки від 06.02.2018р., ОСОБА_2 взяв позику у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 140000грн. для ведення бізнесу, які зобов`язався повернути до 07.02.2019р.. Відповідно до копії претензії б/н від 11.02.2019р., ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з вимогою щодо повернення грошових коштів за договором позики (розпискою) від 06.02.2018р. у розмірі 125333грн.. Зазначену вимогу ОСОБА_2 отримав 20.02.2019р., про що свідчить його особистий підпис.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами 06.02.2018р. було укладено у письмовій формі договір позики б/н, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 140000грн., що також підтверджується копією розписки від 06.02.2018р., з кінцевим терміном повернення - до 07.02.2019р., однак відповідач ОСОБА_2 дійсно не виконав зобов`язання за договором позики б/н від 06.02.2018р., у зв`язку з чим, обставини викладені ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, судового збору підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сплата судового збору у розмірі 1253,33грн. позивачем ОСОБА_1 підтверджено квитанцією №16 від 11.03.2019р., а отже з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1253,33грн. на користь позивача ОСОБА_1 ..
Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України , суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, судового збору, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.н. НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_4 ; р/р НОМЕР_5 в ПАТ «Приватбанк», МФО 304795) за договором позики б/н від 06.02.2018р. грошові кошти у розмірі 125333грн. (сто двадцять п`ять тисяч триста тридцять три) та суму сплаченого судового збору у розмірі 1253,33грн..
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя