Справа № 490/1668/19
н/п 2-о/490/13/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

в складі: головуючого - судді Чулуп О.С.,

при секретарі - Балдич Х.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області

про встановлення факту проживання, -

ВСТАНОВИВ:

25.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт свого постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року. Свої вимоги мотивував тим, що з народження проживав на території України. Звернувшись до Центрального районного відділу у м. Миколаєві Управління держаної міграційної служби України в Миколаївській області, щоб отримати паспорт громадянина України, отримав відмову. У зв`язку з чим змушений звернутись до суду з даною заявою.

Заявник в судовому засіданні просив заявлені вимоги підтримав, просив заяву задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні зазначила, що проти заяви не заперечує, просила ухвалити рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В силу положень Закону України "Про громадянство України", Указу Президента України від 27 березня 2001 року "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", рішенням суду може підтверджуватись факт проживання особи на території України на певний час.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (24 серпня 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цих Кодексом.

Судом досліджено свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 згідно якого ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 .

Судом досліджено довідку № 490 від 14.11.2016 року згідно якої ОСОБА_1 навчався в Миколаївській загальноосвітній школій І-ІІІ ступенів № 13 з 01.09.1995 року по 21.01.2004 рік.

Судом досліджено довідку № 1302 від 01.01.2019 року згідно якої ОСОБА_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстрований в дані квартирі з 24.09.1991 року.

Судом досліджено довідку № 1275 від 03.09.2018 року згідно якої ОСОБА_4 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 24.09.1991 року.

Судом досліджено лист від 22.12.2019 року Центрального районного відділу у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області згідно якої було відмовлено ОСОБА_1 у встановленні належності до громадянства України.

Судом досліджено довідку Центрального РВ у м. Миколаєві УДМС України в Миколаївській області від 23.12.2018 року згідної якої не встановлено належності ОСОБА_1 до громадянства будь-якої держави.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону Україні «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання н території України в певний час.

Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України. Особи, є громадянами України з 24 серпня 1991 року; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянств України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 2 березня 2001 року № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянин колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів н підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 вказаного порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, як стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від ни залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» - паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України їй попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно ОСОБА_1 для набуття громадянства України та отримання паспорта громадянина України.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що ОСОБА_1 проживав на території України, не був громадянином іншої держави, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт проживання останнього в Україні станом на 13 листопада 1991 року.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 234, 235, 258-259, 263-265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території України станом на 13.11.1991 р.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення через Центральний районний суд м. Миколаєва.

Суддя