ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року

м.Суми

Справа №589/5448/18

Номер провадження 22-ц/816/4606/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт»

відповідач Сивокінь Наталія Володимирівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт»

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 06 червня 2019 року в складі судді Сидорчука О.М., ухвалене в м. Шостка,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» (далі ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивувало тим, що ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківеенергоремонт» з 15 жовтня 2006 року забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення міста Шостка, оскільки його визнано надавачем послуг з теплопостачання згідно рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради № 226 від 28 липня 2006 року. Зокрема, позивач забезпечує тепловою енергією будинок АДРЕСА_1 квартири АДРЕСА_2 вищезазначеного будинку є відповідач, яка не виконує свої зобов`язання перед позивачем по сплаті наданих ним послуг з теплопостачання, внаслідок чого за період з 01 жовтня 2016 року по 31 травня 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 17888 грн 39 коп.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 06 червня 2019 року в задоволенні позову ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги доводи позивача стосовно того, що відповідач самовільно відключилася від системи централізованого опалення та постачання гарячої води, без дотримання відповідної процедури відключення, встановленої Порядком. Водночас, самовільне відключення від мереж центрального опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною відповідача не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 28 липня 2006 № 226 «Про надання послуг з теплопостачання» позивача було визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання для опалення та підігріву питної води (а.с. 22).

З реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності відповідачу (а.с. 7).

Згідно копій дефектного акту від 17 жовтня 2011 року та акту про відключення квартири від 17 жовтня 2011 року, які маються в матеріалах справи, в належній відповідачу квартирі АДРЕСА_3 до зміни назви) був здійснений демонтаж опалювальних приладів (а.с. 38, 56).

З наданої відповідачем копії акту про відключення квартири (нежитлового приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, вбачається, що квартира АДРЕСА_3 відключена від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП 17 жовтня 2011 року. На даному акті наявний відтиск печатки та підпис уповноваженого представника ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» (а.с. 56).

Відповідно до довідки ТОВ «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт», що видана 29 березня 2012 року відповідач не є споживачем послуг централізованого опалення (а.с. 55).

З листа проектної організації - ТОВ «Інститут Шосткапроект» від 23 лютого 2017 року № 32 вбачається, що транзитні трубопроводи та прилади опалення в квартирі АДРЕСА_3 відсутні.

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки за відсутності фактичного споживання теплової енергії через відсутність в квартирі системи централізованого опалення, в т.ч. транзитних стояків, відповідач не зобов`язана оплачувати ті послуги, які вона не отримувала взагалі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

17 жовтня 2011 року у квартирі відповідача було відключено теплопостачання та гаряча вода шляхом видимого розриву 4 радіаторів, 3 стояків, транзитні стояки відсутні в квартирі відповідача, що підтверджується актом, складеним ПП «ЖЕД - 1» (а.с. 56).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується самим позивачем, що починаючи з 17 жовтня 2011 року відповідач не є споживачем послуг, що надаються позивачем.

Тобто, позивачу протягом тривалого часу, зокрема з 2011 року, було відомо про факт відключення належної відповідачу квартири від мережі централізованого опалення, однак, будь-яких дій, направлених на захист своїх прав від порушень зі сторони відповідача протягом семи років вчинено не було. Фактично позивач погодився з діями відповідача і не вважав свої права порушеними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що відключення квартири від мережі централізованого опалення не можна визнати самовільним, оскільки таке відключення було проведено уповноваженою організацією за участю відповідного представника позивача, останній в подальшому видав відповідачу технічні умови для облаштування індивідуального опалення.

Не подання відповідачем акту про відключення до Міжвідомчої комісії на затвердження, про що зазначає позивач в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду про необґрунтованість заявлених вимог, оскільки постачання теплової енергії та гарячого водопостачання з моменту відключення було припинено, таке відключення було викликане поважними причинами, зокрема аварійним станом приладів опалення та було вчинене з метою уникнення аварійної ситуації.

Задоволення позову, на чому наполягає апелянт, фактично призведе до отримання позивачем коштів за рахунок відповідача з порушенням основних принципів та засад у відносинах між споживачем і надавачем послуг, що закріплені у Законі України «Про теплопостачання».

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» залишити без задоволення.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 06 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко