Справа № 676/952/19
Номер провадження 2/676/921/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 року

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд, Хмельницької області

в складі: головуючої судді- Шевцової Л.М.

з участю секретаря судового засідання - Сопрун С.В.

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача : ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу № № 676/952/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа: виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради, про визнання приватизації квартири незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В :

08.02.2019 року позивачі звернулися з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа: виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради, про визнання приватизації квартири незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру.

Ухвалою суду від 11.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , 18.03.2019 року надіслали відзив на позов.

10.05.2019 року по справі проведено підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду і повідомлено учасників справи.

Розгляд справи проводиться в режимі відео конференції.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач ОСОБА_1 вказує, що з ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 . Під час шлюбу йому, як молодому спеціалісту, було надано на сім`ю квартиру АДРЕСА_1 . У зв`язку з хворобою влітку 2000 року був вимушений переїхати до сестри в м. Канів, Черкаської області. У листопаді 2001 року отримав другу групу інвалідності. В листопаді 2018 року шлюб між ним та ОСОБА_3 було розірвано. Під час спілкування з колишньою дружиною у ході судового процесу по розірванню шлюбу, йому стало відомо, що вона з сином приватизували спірну квартиру. Вважає, що такими діями відповідачі порушили його право на житло та право на приватизацію. При цьому обманним шляхом, ще у 2006 році зняли його з реєстрації. Просить визнати причини пропуску строку позовної давності поважним та визнати приватизацію спірної квартири незаконною та скасувати свідоцтва на право власності на неї, видані на ім`я відповідачів.

Представник позивача ОСОБА_2 , який представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі договору (угоди) № 7 про надання професійної правничої допомоги та ордера серія ЧК № 020391 від 17.01.2019 року, в судовому засіданні підтримав позов свого довірителя і просить суд задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 , який діє за довіреністю від 20.02.2019 року, в судовому засіданні позов не визнали і пояснили, що у 2000 році відповідач залишив сім`ю і переїхав проживати до сестри в м. Канів, при цьому ОСОБА_3 не відмовлялася доглядати його у зв`язку з хворобою. У 2006 році добровільно дав паспорт і згоду, щоб зняти його з реєстрації, так як мав намір зареєструватися за новим місцем проживання. Крім того йому було достеменно відомо про приватизацію квартири, та жодних претензій з цього приводу він не висловлював. Тому вважають позов надуманий та такий, що не підлягає задоволенню. Щодо визнання причини пропуску строку позовної давності поважною, також просять суд відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, належним чином.

Завідувач відділу обліку, розподілу та приватизації житла Кам`янець-Подільської міської ради Костинюк О. подала заяву про розгляд справи у відсутності представника відділу, з позовом не згідна.

Заслухавши осіб, які приймають участь в судовому засіданні, пояснення свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 16.02.1980 року по 22.11.2018 року, що підтверджується копією рішення Канівського міськрайонного суду, Черкаської області. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , який є відповідачем по даній справі,та дочку ОСОБА_6 , яка не включена в приватизацію квартири.

Позивач підтвердив, що влітку 2000 року переїхав до сестри в м. Канів, Черкаської області, де проживає по даний час. З довідки ЖБК № 7 «Магніт» № 50 від 27.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації з 07.07.2000 року, а зареєстрований з 16.05.2016 року і по даний час. Згідно довідки МСЕК № 279797 від 09.11.2001 року позивач є інвалідом другої групи загального захворювання.

Відповідно до довідки Канівської районної лікарні за №690 від 26.11.2018 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку у лікаря-психіатра. По психічному захворюванню являється інвалідом П-ї групи.

Позивач посилається на те,що відповідно до ст.72 ЖК України ніхто із позовом до нього про визнання його таким,що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 до суду не звертався, а тому він не втратив права на проживання в квартирі та має право на її приватизацію.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила,що бувший чоловік виписався з квартири добровільно,сам обрав місце проживання в сестри в м.Каневі, а тому при приватизації його не було включено,як особу яка проживає та зареєстрована в квартирі. Вони разом із сином приватизували квартиру на двох в рівних частках. В позові просить відмовити,так як пройшло стільки років,і чоловік ніколи не згадував,що бажає повернутися в м.Кам`янець-Подільський та проживати разом з нею.

Представник відповідачів- адвокат Мельник В.В. просить суд в позові відмовити і врахувати,що позивач ОСОБА_1 виписаний із квартири по АДРЕСА_3 » з 2006 року. А з 2000 року добровільно переїхав на інше постійне місце проживання до сестри в м.Канів, Черкаської області,де декілька разів у 2007 році, у 2011 та 2016 році здійснював державну реєстрацію зміни свого постійного місця проживання в місті Каневі де зареєстрований та постійно проживає до цього часу,а тому правомірно не був включений у приватизацію квартири в місті АДРЕСА_4 . У 2006 році відповідачі,як єдині особи,які проживали в квартирі за АДРЕСА_1 ,приватизували її.

Посилання позивача на те,що він яко-би не знав,що його було виписано з квартири в місті Кам`янець-Подільському спростовуються відмітками в його паспорті про прописку в м. АДРЕСА_4 . А тому з 2006 року позивач знав,що не зареєстрований в м. АДРЕСА_4 ,не намагався повернутися в квартиру до дружини і сина,не оспорював факт зняття його з реєстрації. Жодної поважної причини його відсутності в квартирі не навів,а наявність психічної хвороби,не була причиною його добровільного переїзду в м.Канів, та дев`ятнадцятирічної відсутності у спірній квартирі,ні причиною неможливості проживання у квартирі разом із своєю сім`єю. Приватизація квартири відповідачами відбулася на підставі належних та законних документів .

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна,що є комунальною власністю. Приватизація здійснюється у порядку,встановленому Законом.

Відповідно до Розпорядження органу приватизації від 12.12.2006 року за №1015 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було передано у спільну часткову власність, в рівних частках кожному, квартиру за АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї наймача по АДРЕСА_5 , станом на 31.10.2006 року були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Заяву на приватизацію вони також подали тільки двоє.

Позивач не надав,а судом не здобуто доказів намагання ОСОБА_1 з 2000 року вселитися в спірну квартиру,немає доказів чинення перешкод відповідачами в користуванні квартирою позивачу.

Крім того позивач не надав доказів проживання в спірній квартирі станом на грудень 2006 року та поважності своєї відсутності у вказаній квартирі з липня 2000 року по грудень 2006 року.

Жодного права позивача на житло та на приватизацію житла не було порушено відповідачами.

Згідно із п.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» / в редакції,станом на грудень 2006 року/- передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї,які постійно мешкають в даній квартирі .

Згідно ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок,квартира,інше приміщення,придатне для проживання, у відповідному населеному пункті,в якому фізична особа проживає постійно,переважно або тимчасово.

Згідно ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні /в редакції на грудень 2006 року/ громадянам України,а також іноземцям та особам без громадянства,які на законних підставах перебувають в Україні,гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території,за винятком обмежень,які встановлені законом.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Ухвалі від 16.03.2016 року у справі 6-32602ск15 про визнання недійсною приватизацію житлового приміщення: «Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року за №2» Про деякі питання,що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» наймачеві або членові його сім`ї,який був відсутній понад встановлений законом строк без поважних причин,суд вправі з цих мотивів відмовити у позові про захист порушеного права /вселення,обмін,поділ жилого приміщення тощо/ . Ці роз`яснення слід враховувати і при розгляді вимог про його приватизацію,заявлених такою особою.»

Крім того, згідно п. 11 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» передбачено, що відповідно до ст.107 ЖК ( 5464-10) наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Разом з тим належить враховувати, що згідно п.5 ст.71 ЖК (в редакції Закону від 18 грудня 1991 р. ( 1993-12) інваліди, влаштовані в будинки-інтернати або інші установи соціальної допомоги, мають право на збереження за ними жилої площі протягом 12 місяців. ( Абзац перший пункту 11 із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України N 13 ( v0013700-92 ) від 25.12.92 ) . На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Керуючись ст. 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа: виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради, про визнання приватизації квартири АДРЕСА_1 , незаконною та скасування державної реєстрації права власності на неї - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11 вересня 2019 року.

Суддя Кам`янець-Подільського

міськрайонного суду Л.М. Шевцова

-