ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 вересня 2019 року

м. Харків

справа № 629/6658/18

провадження № 22ц/818/3921/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Кіся П.В., Піддубного Р.М.,

імена (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Прогрес»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 травня 2019 року в складі судді Мицик С.А.,

у с т а н о в и в:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» (далі ПОСП «Прогрес») про визнання недійсним договору від 10 січня 2009 року, укладеного між ОСОБА_1 і ПОСП «Прогрес», про оренду земельної ділянки площею 7,9696 га, сільськогосподарського призначення, що розташована на території Тихопільської сільської ради Лозівського району Харківської області.

Позов обгрунтовано тим, що договір оренди був укладений 05 березня 2003 року строком до 31 грудня 2007 року. На підставі Додаткової угоди № б/н від 05 березня 2007 року строк дії договору продовжено на п`ять років.

Після закінчення строку оренди, погодженого сторонами в додатковій угоді, вона вирішила обробляти земельну ділянку самостійно, у зв`язк з чим її син ОСОБА_2 на прідставі виданої нею довіреності 01 березня 2012 року звернувся з листом щодо врегулювання земельного спору.

15 березня 2012 року на адресу сина надійшов лист, в якому повідомлялось про укладений 01 січня 2009 року між нею та ПОСП «Прогрес» договір оренди землі строком на 10 років, який було зареєстровано 10 вересня 2009 року у Лозівському районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах» за номером 53.

Зазначала, що договір вона не могла підписати в с. Тихопілля Лозівського району Харківської області, оскільки в 2008 році вона продала свій будинок і переїхала з чоловіком на постійне місце проживання в с. Приморське Новоазовського району Донецької області, де і зареєструвала своє місце проживання; копія договору була направлена на адресу її сина лише в березні 2012 року після звернення останнього до відповідача з проханням звільнити земельну ділянку; договір був укладений за три роки до закінчення строку договору, погодженого сторонами на підставі додаткової угоди від 10 січня 2007 року; її ніхто не повідомляв про бажання укласти договір оренди землі від 01 січня 2009 року; орендну плату за користування належною їй земельною ділянкою вона не отримувала. При цьому в пункті 8 договору оренди землі від 01 січня 2009 року зазначено, що розмір орендної плати 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1 530 грн., тобто вдічі менше, ніж передбачено Указом Президента від 02 лютого 2002 року № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)».

Крім того, вказала, що посвідчена 05 вересня 2008 року секретарем виконавчого комітету Тихопільської сільської ради Лозівського району Харківської області довіреність на ім`я ОСОБА_3 , яка видана для реєстрації договорів оренди земельної ділянки (паю) 210 особам, вчинена без перевірки обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, з порушенням порядку вчинення нотаріальних дій та без виявлення волі довірителя, оскільки вона на брала участі у вчиненні цієї довіреності.

Посилаючись на те, що договір укладений під впливом обману та всупереч її волі, оскільки вчиняти правочин на невигідних для себе умовах вона не бажала, ОСОБА_1 просила визнати недійсним договір оренди землі від 01 січня 2009 року, укладений між нею та ПОСП «Прогрес», зареєстрований 10 вересня 2009 року у Лозівському районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Державному Комітеті України по земельних ресурсах» за номером 53.

02 січня 2019 року ОСОБА_4 представник ПОСП «Прогрес» подав відзив на позовну заву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивовано тим, що договір оренди земельної ділянки, укадений між сторонами 05 березня 2003 року, передбачав сплату орендної плати в розмірі 1% від вартості земельної дідянки, проіндексованої відповідно до закону. Тому позивачу було запропоновано укласти новий договір, в якому передбачити сплату орендної плати в розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 1 530 грн., та врахувати матеріальну допомогу спадкоємцям орендодавця в розмірі 500 грн. 01 січня 2009 року новий договір оренди земельної ділянки укладений за згодою ОСОБА_1 , про що свідчить заява останньої про реєстрацію цього договору та надання відповідних додатків до нього. 30 листопада 2012 року за заявою позивача про підробку документів Лозівським ВП Головного управління МВСУ у Харківській області було відкрито кримінальне провадження № 0000147, в рамках якого було проведено експертизу. Згідно Висновків експерта від 15 серпня 2014 року № 4999 та від 06 травня 2015 року № 2034 було встановлено, що підпис від імені орендодавця в договрі оренди виконано ОСОБА_1 . На протязі 2009-2012 років позивач отримувала орендну плату згідно з умовами укладеного 01 січня 2009 року договору оренди земельної дідянки. Обставини щодо реєстрації договору оренди земельної ділянки були предметом розгляду адміністартивного позову ОСОБА_1 до міськрайонного управління Держкомзему у м. Лозова та Лозівському районі Харківської області, головного управління Держкомзему у Харківській області, Державній інспекції сільського господарства в Харківській області, Харківської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», третя особа ПОСП «Прогрес», про визнання незаконною бездіяльності, визнання незаконним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в задоволенні якого рішенням Окружного адміністративного суду Харківської області, залишеним без змін постановами суду апеляційної та касаційної інстанцій, було відмовлено.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов не є довененим.

25 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обсатвнам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не з`ясовано обставин щодо її волевиявлення на укладення договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2009 року, не врахувано практику Європейського суду з прав людини та не застосувано принципу верховенства права до спірних правовідносин.

Відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задовлення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки та орендарем.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства: ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Матеріали справи свідчать, що 05 березня 2003 року між ОСОБА_1 та ПОСП «Прогрес» укладено договір оренди земельної дідянки площею 8,7906 га (у тому числі ріллі - 7,9696 га, угідь 0,8210 га) строком до 31 грудня 2007 року. Договір зареєстровано в Лозівському районному відділі земельних ресурсів 03 квітня 2003 року за номером 176.

На підставі додаткової угоди № б/н від 05 березня 2007 року строк дії договору продовжено на п`ять років. Додаткова угода зареєстрована в Лозівському районному відділі Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Державному Комітеті України по Земельних ресурсах 09 лютого 2007 року за номером 11.

В пункті 2.4.1. сторони передбачили, що за користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцеві щорічно орендну плату в натуральній формі у розмірі не менше 1% від вартості земельної ділянки, проіндексованої згідно з чинним законодавством. Орендна плата справляється також і у випадках, якщо орендар з поважних причин тимчасово не використовує земельну ділянку за умовами договору.

01 січня 2009 року між ОСОБА_1 та ПОСП «Прогрес» укладено договір оренди земельної дідянки площею 7,9696 га (у тому числі ріллі - 7,9696 га) строком на 10 років. Договір зареєстровано в Лозівському районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр при Державному Комітеті України по Земельних ресурсах» 10 вересня 2009 року за номером 53.

В пункті 8 сторони передбачили, що щорічна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі не менше 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1 530 грн.

Актом до договору оренди землі від 01 січня 2019 року визначено межі земельної ділянки.

Обставини щодо реєстрації договору оренди землі від 01 січня 2009 року, укладеного між сторонами, були предметом судового розгляду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду від 24 червня 2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міськрайонного управління Держкомзему у м. Лозова та Лозівському районі, головного управління Харківської філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України по земельних ресурсах, третя особа ПОСП «Прогрес», про визнання незаконної бездіяльності, визнання незаконними рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

30 листопада 2012 року ОСОБА_5 звернулася до Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області з заявою про те, що заява про реєсторацію у державному реєстрі земель та укладений 01 січня 2009 року договір оренди землі містять ознаки підробки та подальшого використання не встановленими особами. Заяву було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000147 за частиною четвертою статті 358 КК України.

Постановою слідчого відділення розслідувань у сфері господарської та службової діяльності СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області від 19 квітня 2018 року кримінальне провадженняи було закрито.

В ході досудового розслідування встановлено, що договори оренди землі, акти приймання-передачі земельної ділянки та заяви фактично підписані ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не 01 січня 2009 року, а раніше - в вересні 2018 року. При цьому в документах була вказана дата саме 01 січня 2009 року. У зв`язку з цим посилання потерпілих ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про те, що 01 січня 2009 року вони не знаходились на території с. Тихопілля Лозівського району Харківської області, є обґрунтованим, однак не свідчить про те, що вказані документи вони не підписували.

Обставини щодо посвідчення секретарем виконавчого комітету Тихопільської сільської ради Лозівського району Харківської області довіреності від 05 вересня 2008 року на ім`я ОСОБА_3 , яка видана для реєстрації договорів оренди земельної ділянки (паю) 210 особам, у тому числі ОСОБА_1 , також були предметом судового розгляду.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 07 березня 2019 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 до секретаря Тихопільської сільської ради Лозівськго району Харківської області про визнання незаконними нотаріальних дій та визнання правочину недійсним відмовлено.

За правилами частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом правових підстав для визнання недійсним оспорюваного договору оренди землі.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір орендної плати, передбачений договором оренди землі від 01 січня 2009 року, вдічі менше, ніж визначено Указом Президента від 02 лютого 2002 року № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», не можуть бути прийняті до уваги, оскільки саме такий розмір сторони погодили в договорі орендли землі.

Відповідно до статті 3, 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору на власний розсуд.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідно переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді П.В.Кісь

Р.М.Піддубний