Справа № 364/1474/18
Провадження № 2/364/72/19
06.03.2019 р. Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л.А.,
при секретарі судового засідання Кулинич Г.І.,
учасники справи не зявилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2,
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
До Володарського районного суду Київської області 05.12.2018 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій Позивач просить суд: визнати Відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований за адресою: пров. Набережний, 5, с. Руде Село, Володарського району Київської області.
На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначила, що вона є власником згаданого будинку. Відповідач був вселений у цей будинок як член її сімї, оскільки був її чоловіком. Проте з травня 2013 року ОСОБА_2 припинив проживати у цьому будинку, виїхав до невідомого їй місця проживання; 06.06.2016 р. вони розлучилися. Утримувати житло Відповідач не допомагає, комунальні послуги не оплачує. За таких умов вона не хоче, щоб Відповідач був зареєстрований у належному їй будинку, оскільки це обмежує її право на спокійне володіння та користування житлом.
Ухвалою суду від 17.12.2018 р. відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження, встановлено строк для подання Відповідачем відзиву, призначено підготовче судове засідання на 17.01.2019 р. Ухвалою суду від 17.01.2019 р. справу призначено до судового розгляду на 05.02.2019 р., відкладено через неявку Відповідача на 06.03.2019 р.
У судове засідання 06.03.2019 р. Позивач не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, до суду 17.01.2019 р. подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 23).
Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) шляхом направлення судових повісток (а.с. 20, 30, 36) за зареєстрованою адресою місця його проживання, підтвердженою органом реєстрації в порядку статті 187 ЦПК України (а.с. 16), які поверталися без вручення з поштовими повідомленнями «за зазначеною адресою не проживає» (а.с. 25, 39, 42), а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет в порядку частини одинадцятої статті 128 ЦПК України (а.с. 21-22, 31-32, 37-38). Відтак, Відповідач вважається належно повідомленим про розгляд справи.
Водночас суд, вирішуючи питання щодо можливості розгляду даної справи за відсутності фактичного отримання Відповідачем судових повісток, виходить як з наведених вище положень статті 128 ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами, що встановлюють порядок направлення і вручення судових повісток, а також з обовязку особи зареєструвати своє місце проживання протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання (стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»), за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (пункт 7 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207). З огляду на це обовязок суду повідомити особу, зокрема про дату, час і місце судового засідання, шляхом направлення офіційної кореспонденції на адресу її зареєстрованого місця проживання, на переконання суду, прямо кореспондується з обовязком особи зареєструвати своє місце проживання, тим самим повідомивши державу (державні органи) про адресу отримання нею офіційної кореспонденції, невиконання особою такого обовязку не може перешкоджати іншим особам захистити в суді свої права та законні інтереси (стаття 68 Конституції України).
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово (а.с. 23), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи й оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
З наявних матеріалів справи судом встановлено, що Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: пров. Набережний, 5, с. Руде Село, Володарський р-н, Київська обл. (спірне житлове приміщення), що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.05.2011 р., зареєстрованого в реєстрі за № 522 приватним нотаріусом ОСОБА_3 (а.с. 10).
Заочним рішенням Володарського районного суду Київської області від 06.06.2016 р. (справа № 364/283/16-ц, провадження № 2/364/135/16) шлюб, укладений сторонами 24.11.2006 р., було розірвано, що підтверджено копією названого рішення суду, яке набрало законної сили 18.06.2016 р. (а.с. 8-9).
Обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).
Як вбачається з копії довідки від 03.12.2018 р. № 766, виданої виконкомом Рудосільської сільської ради Володарського району Київської області у спірному будинку зареєстровані: ОСОБА_1 (Позивач), її колишній чоловік ОСОБА_2 (Відповідач) та її діти (а.с. 11).
Згідно з копією акту обстеження спірного житлового будинку, складеним 03.12.2018 р. за вих. № 419 Рудосільською сільською радою Володарського району Київської області, у названому житловому будинку проживають чотири особи: власник ОСОБА_1 (Позивач), її співмешканець ОСОБА_4 та двоє неповнолітніх дітей; колишній чоловік ОСОБА_2 (Відповідач) з травня 2013 року з сімєю не проживає (а.с. 12).
Отже, Відповідач не є ані власником спірного житлового будинку, ані членом сімї власника цього будинку, проте продовжує бути зареєстрованим за адресою цього житла, хоча фактично не проживає в цьому будинку вже близько 6 років, добровільно з реєстраційного обліку Відповідач не знявся, тим самим перешкоджає власниці користуватися і розпоряджатися належним їй майном, оскільки витрати останньої на утримання будинку, зокрема, сплата комунальних послуг залежить від кількості зареєстрованих осіб.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
За визначенням частини першої статті 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України); право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 ЦК України).
За нормами частин першої, другої, сьомої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Частиною першою статті 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
Нормами статті 405 ЦК України закріплено право членів сімї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом відповідно до закону; це право член сімї власника житла втрачає у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Зважаючи на усе наведене та встановлені судом обставини, за якими Позивач (власник спірного будинку) перебувала у шлюбі з Відповідачем, тому останній як член сімї мав право користування цим житлом, проте відсутній у цьому житлі з 2013 року до тепер, тобто понад один рік без поважних причин, відтак Відповідач у спірному будинку не проживає, спільним побутом з його власником не повязаний, житло не утримує, тому суд вважає, що право Відповідача на користування чужим майном (спірним житловим приміщенням) підлягає припиненню на вимогу Позивача як власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 405 ЦК України.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду України від 15.05.2017 р. у справі № 734/387/15-ц (провадження № 6-2931цс16).
Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір.
Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 150 Житлового кодексу України, статей 15, 16, 29, 316-319, 321, 383, 391, 401, 405, 406 ЦК України, керуючись статтями 2-4, 12, 13, 89, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 280-284, 288, 289, 351, 352, 354, 355, підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; фактичне місце проживання не відоме; РНОКПП НОМЕР_1), таким, що втратив право користування житловим приміщенням (будинком), розташованим за адресою: пров. Набережний, 5, с. Руде Село, Володарський р-н, Київська обл.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; фактичне місце проживання не відоме; РНОКПП НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; РНОКПП НОМЕР_2), судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.
Копії цього заочного рішення суду надіслати сторонам.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Володарським районним судом Київської області за письмовою заявою Відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд заочного рішення подається в письмовій формі та повинна відповідати вимогам статті 285 ЦПК України.
Заочне рішення суду може бути оскаржено Позивачем до Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо протягом цього строку не було подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Л.А. Макаренко