Справа №672/1389/18
Провадження №2/672/70/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2019 року Городоцький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Сакенова Ю.К.

за участю секретаря Ратушняк Л.В.

представника позивача Каденко О.О.

відповідача, Городоцького РВ ДВС Головного територіального управління

юстиції у Хмельницькій області в особі начальника Берези П.О.

відповідача, представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,

на стороні відповідача, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_1 про визнання прилюдних торгів та їх результатів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до відповідачівпро визнання прилюдних торгів та їх результатів недійсними, мотивуючи свої вимоги тим, що з 10.02.2007 року до 16.08.2016 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 .

За час шлюбу подружжям було набуто рухоме та нерухоме майно, в тому числі житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 шиномонтаж, який знаходиться по АДРЕСА_1 та магазин, який знаходиться по АДРЕСА_1 . Зазначені об`єкти нерухомого майна знаходяться на земельній ділянці площею 0,0310 га по АДРЕСА_2 , яка до зведення на ній спільного майна на підставі договору дарування перебувала в особистій власності ОСОБА_6 Зазначена земельна ділянка, в силу принципу цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, також є спільною сумісною власністю подружжя (правові висновки ВСУ у справі № 6-2710цс 15 (постанова від 16.12.2015 року).

У вересні 2015 року позивач звернулась до Городоцького районного суду Хмельницької області з позовом про поділ вказаного та іншого майна подружжя. 17.11.2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом. За даними позовами Городоцьким районним судом Хмельницької області по даний час розглядається цивільна справа №672/1212/15-ц.

Ухвалою від 03.12.2015 року у вказаній цивільній справі з метою забезпечення позову було заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження та реалізації будь-яким способом майна, яке належить ОСОБА_8 , в тому числі і зазначеного вище нерухомого майна. Така ухвала підлягала негайному виконанню.

04.12.2015 року листом №5208/2/672/415/15 та листом №52092/672/41515 Городоцьким районним судом Хмельницької області на адресу відділу ДВС Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області та реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції в Хмельницькій області було направлено копії ухвали суду від 03.12.2015 року та заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

04.12.2015 року старшим державним виконавцем Токарською О.І. відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції при примусовому виконанні було відкрито виконавче провадження №49559673 та того ж дня винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

26.01.2016 року державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Городоцького районного управління юстиції Косінським A.B. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №27943362 від 26.01.2016 року було внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, з 04.12.2015 року і по даний час діє ухвала суду про заборону відчуження і реалізації будь-яким способом спірного майна.

Однак, 21.09.2018 року під час судового засідання у цивільній справі №672/1212/15-ц стало відомо, що все спірне нерухоме майно вибуло із власності ОСОБА_9 через його реалізацію у виконавчому провадженні.

Так, старшим державним виконавцем Токарською О.І. відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №49806022 від 13.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 заборгованості було накладено арешт та звернуто стягнення на все вищевказане нерухоме майно.

При цьому з 09.03.2016 року по 11.03.2016 року Державним підприємством «СЕТАМ» було проведено електронні торги, у ході яких усе вказане майно згідно протоколу проведення електронних торгів № 147566 від 11.03.2016 року було реалізовано Світані ОСОБА_11 .

Подальшими діями вдалось встановити, що спірне майно було відчужено у процедурі виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 08.12.2015 року у справі №686/23150/15-ц про стягнення з ОСОБА_6 боргу на користь ОСОБА_10 . Право власності за переможцем електронних торгів ОСОБА_1 було зареєстровано на підставі рішення приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Хмельницької області Шаповал Лариси Віталіївни, яку, в свою чергу, зобов`язано зареєструвати відповідне право власності та видати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.09.2016 року у справі №822/1540/16.

В описаний вище незаконний спосіб з власності позивача протиправно вибуло майно, яке було обмежено у цивільному обороті рішенням суду, чим порушено її право власності на таке майно, а також гарантоване право на судовий захист у вигляді вжиття судом заходів забезпечення позову.

Враховуючи наведене, позивач вважає всі дії по реалізації вищевказаного майна незаконними, а усі пов`язані правочини - протиправними та такими, що підлягають визнанню недійсними, з наступних підстав.

І. На прилюдних торгах було відчужено майно, яке не належало боржнику.

Так, відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу).

Частина 1 ст.61 Сімейного кодексу України передбачає, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.6 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст.370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

За приписами ч. 1 ст.379 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення даних правовідносин) питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності…

Згідно з ч. 2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Таким чином, на оспорених прилюдних торгах було відчужено майно, яке щонайменше на 1/2 належало позивачу, а не боржнику. При цьому були порушені права власника такого майна, а також наведені норми, що визначають як непорушність права власності, так і мету, зміст й процедуру виконавчого провадження.

II. На прилюдних торгах було відчужено майно, яке було обмежено у цивільному обороті і відчужено у жодний спосіб не могло бути.

Відповідно до ч. 2 ст.149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Частина 9 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (чинного на момент виникнення даних правовідносин) передбачає, що ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язкові до виконання на території України. Аналогічна норма міститься в ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно ч.1 ст.14 Цивільного процесуального кодексу України (чинного на момент виникнення даних правовідносин) судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

В ухвалі від 17.07.2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справа №6-21250 св 13) дійшов висновку про те, що забезпечення судом позову у виді накладення арешту на об`єкт нерухомого майна означає, що цей об`єкт набуває правового режиму, обмеженого в цивільному обороті. В тому разі, коли під час дії заборони відбувається відчуження такого майна особою, обізнаною про накладення арешту на майно, відповідний правочин може визнаватися недійсним і є таким, що порушує публічний порядок. При цьому не має правового значення і не може бути перешкодою для визнання договору недійсним той факт, що ухвала суду про накладення арешту не була зареєстрована відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 03.12.2015 року, з метою забезпечення позову у цивільній справі про поділ спільного майна подружжя, було заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження та реалізації будь-яким способом майна, яке належить (зареєстроване) ОСОБА_12 .

Таким чином, проведення електронних торгів відбулось з порушенням встановленого публічного порядку щодо обов`язковості виконання судових рішень та правового режиму забезпечення позову.

Саме тому вчинення будь-яких дій по відчуженню майна в період дії ухвали суду є такими, що не відповідають закону, порушують встановлений публічний порядок та повинні бути визнані недійсними.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Згідно із ч.2 ст.16, ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

В постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22.02.2017 року у справі № 6-2677цс16 суд прийшов до висновку, що виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 Цивільного кодексу України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.

На підставі наведеного позивач просить суд:

- визнати недійсними електронні торги, проведені за допомогою Системи електронних торгів арештованим майном, від 11.03.2016 року з реалізації майна, належного ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ), жителю АДРЕСА_2 , а саме: двохповерхової будівлі, яка складається із: шиномонтажу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа - 101,6 кв.м; магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа - 41,8 кв.м.; житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа - 111 кв.м.; земельної ділянки, площею 0,0310 га, кадастровий номер :03:004:0046, державний акт на право власності на земельну ділянку - серія ЯЛ № 351599 від 10.12.2010 року;

- визнати недійсним протокол проведення електронних торгів №147566 від11.03.2016 року, проведених за допомогою Системи електронних торгів арештованим майном, від 11.03.2016 року з реалізації майна, належного ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ), жителю АДРЕСА_2 ;

- визнати недійсним акт проведення електронних торгів від 22.03.2016 року, складений старшим державним виконавцем Токарською Ольгою Іванівною відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 49806022 від 13.01.2016 року.

Начальник Городоцького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Береза П.О. позов не визнав і пояснив, що на примусовому виконанні у відділі ДВС в період з 23.12.2015р. по 28.03.2016 р. перебувало зведене виконавче провадження №49806022 від 13.01.2016 р. з примусового виконання виконавчих листів №686/23150/15, виданих 22.12.2015 р. Хмельницьким міськрайонним судом, якими постановлено: «Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 заборгованість за договором позики в сумі 935283,35 грн.», «Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь ОСОБА_10 в сумі 6090,00 грн.».

Дане рішення суду не скасоване, набрало законної сили та відповідно до ст.124 Конституції України є обов`язковим до виконання на всій території України».

Відповідно до змісту ст.11 Закону України Про виконавче провадження в редакції Закону N 2677-VI (2677-17) від 04.11.2010 року зі змінами та доповненнями (далі - Закон), державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У наданий для виконання в самостійному порядку строк, рішення суду боржником не було виконано, у зв`язку з чим державним виконавцем розпочато примусове виконання.

Проведено перевірку майнового стану боржника, з метою виявлення майна, на яке можливо звернути стягнення, наявність обтяжень та арештів.

Згідно інформаційної довідки від 23.12.2015 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що за ОСОБА_3 зареєстровано нерухоме майно, а саме:

-шиномонтаж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа-101,6 кв.м. (свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 18.08.2012р., видане Городоцькою міською радою);

-магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 В, загальна площа - 41,8 кв. м., (свідоцтво про право власності НОМЕР_3 від 18.08.2012р. видане Городоцькою міською радою);

-житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа 111 кв.м. (свідоцтво про право власності НОМЕР_4 від 18.08.2012р. видане Городоцькою міською радою).

04.12.2015 року державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу.

Того ж дня, до реєстраційної служби Городоцького РУЮ направлено заяву про реєстрацію обтяження - арешт всього нерухомого майна ОСОБА_13 B ОСОБА_14 C ОСОБА_14

Обтяження зареєстровано державним реєстратором 31.12.2015 року за № 12876255.

26.01.2016 року держаним виконавцем здійснено виїзд за місцем знаходження майна боржника та складено акт опису та арешту майна, згідно якого описано і накладено арешт на двоповерхову будівлю, загальною площею 254,4 кв.м, яка розташована на земельній ділянці площею - 0,0310 га, кадастровий номер - :03:004:0046, та складається із шиномонтажу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площа- 101,6 кв. м., магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа - 41,8 кв. м., житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальна площа-111 кв. м.

Встановлено, що станом на 02.02.2016 року зареєстровано обтяження нерухомого майна від 31.12.2015 року за номером 12876255, по зведеному виконавчому провадженню № 49806022 про стягнення коштів з ОСОБА_6 , інших обтяжень зареєстровано не було.

Жодних інших арештів чи заборон відчуження в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано не було станом на 02.02.2016 року.

Враховуючи вищевикладене, оскільки підстав для зупинення виконавчого провадження не було, державний виконавець зобов`язаний був передати майно боржника на реалізацію.

Інформаційну довідку від 02.02.2016 року додано до заявки на реалізацію арештованого майна та передано до Хмельницької філії ДП «СЕТАМ».

Для проведення реалізації майно внесено до Системи електронних торгів арештованим майном за лотом №125268 та призначено торги на 09.03.2016-11.03.2016 року.

Стартова ціна продажу арештованого майна 1 139 995 грн.00 коп.

З 09.03.2016 по 11.03.2016 організатором торгів Державним підприємством СЕТАМ проведено електронні торги з реалізації належної боржнику двоповерхової будівлі.

У ході проведення торгів, згідно протоколу проведення електронних торгів №147566 від 11.03.2016 року пропозиція, що дорівнює стартовій ціні, надійшла від учасника торгів ОСОБА_1 . Інших пропозицій не надходило, у зв`язку з чим Світану ОСОБА_15 визнано таким, що запропонував найвищу цінову пропозицію та став переможцем торгів.

За придбане майно переможцем електронних торгів на рахунок відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції, після сплати гарантійного внеску організатору торгів внесено кошти в повному розмірі у сумі 1082995 грн.25 коп. Сума попередньо сплаченого гарантійного внеску, що зараховується до ціни продажу, становить 56 999 грн.75 коп. Переможцем сплачено усю ціну лоту.

Кошти від реалізації майна розподілені та перераховані за призначенням згідно ст.ст. 43-45 Закону. На користь стягувача ОСОБА_10 перераховано 935283,35 грн. заборгованості та 6090,00 судового збору.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду №686/23150/15 від 22.12.2015 року було фактично виконано в повному обсязі.

Згідно п.14 розділу VI Порядку, не пізніше наступного робочого дня після дня надходження на рахунок відділу державної виконавчої служби коштів від реалізації лота на підставі протоколу про проведення торгів, який надійшов на електронну адресу, державний виконавець складає акт про проведені торги і затверджує його у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

22.03.2016 року складено акт про проведення електронних торгів. Копію акта направлено стягувачу, боржнику та переможцю торгів. На підставі акта приватним нотаріусом Шаповал Л.В. переможцю торгів ОСОБА_1 видано свідоцтво про придбання майна з торгів та зареєстровано право власності в порядку, встановленому чинним законодавством України.

11.03.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст.49 Закону.

Щодо виконання ухвали Городоцького районного суду Хмельницької області від 03.12.2015р. №672/1212/15-ц відповідач повідомив, що судом доручено відділу ДВС Городоцького РУЮ виконання даної ухвали в частині накладення заборони відчуження транспортного засобу, а саме: автомобіля марки NISSAN, модель QASHQAI, тип Універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_5 .

04.12.2015р. державним виконавцем Токарською О.І. відкрито виконавче провадження ВП №49559673 щодо накладення арешту та заборону відчуження транспортного засобу - автомобіля марки NISSAN, модель QASHQAI, тип Універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Усі дії, вчинені державним виконавцем по даному виконавчому провадженні, були орієнтовані лише на накладення арешту та заборону відчуження транспортного засобу.

04.12.2015р. державним виконавцем Токарською О.І. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої накладено арешт на автомобіль марки NISSAN, модель QASHQAI, тип Універсал - В, реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Згідно супровідного листа дану постанову направлено сторонам для відома та в Територіальний сервісний центр 6842 МВС України в Хмельницькій області, м. Дунаївці для виконання. В інші органи чи установи постанова не направлялась.

04.12.2015р. внесено обтяження на автомобіль марки NISSAN, модель QASHQAI, тип Універсал - В, реєстраційний номер НОМЕР_5 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 48490710.

09.12.2015р. державним виконавцем Токарською О.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №49559673, у зв`язку з накладенням арешту на транспортний засіб боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копію постанови направлено сторонам та до Городоцького районного суду (вих. № 03-25/7.6568-1890 від 09.12.2015р.).

Тому учасникам справи було відомо, що відділ ДВС виконав ухвалу в частині накладення заборони відчуження транспортного засобу.

Позовна заява ОСОБА_5 не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що:

1) На електронних торгах реалізовано майно, що належить саме боржнику - ОСОБА_16 C ОСОБА_14

2) На електронних торгах відчужене майно, щодо якого не було накладено (зареєстровано) арешт чи заборону відчуження, а отже не обмежене в цивільному обороті. Ухвали Вищого спеціалізованого суду, на які Позивач посилається, стосуються випадків накладення арешту на майно, а не заборони вчинення реєстраційних дій.

3) Державний виконавець, при перевірці наявності обтяжень в Державному реєстрі прав не міг бачити заборону вчинення будь яких реєстраційних дій, а тільки зареєстровані обтяження та арешти.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Заболотний А.М. позов не визнав і пояснив, що ОСОБА_1 11.03.2016 року прийняв участь в публічних (електронних) торгах, що проводилися Державним підприємством «СЕТАМ». Предметом торгів були двоповерхова будівля загальною площею 254,4 кв.м. (нежитлові приміщення, житловий будинок) та земельна ділянка по АДРЕСА_3 .

За наслідками участі у електронних торгах, було складено Протокол №147566 проведення електронних торгів, згідно з яким ОСОБА_1 був визнаний переможцем торгів і був зобов`язаний сплатити до 24.03.2016 року грошові кошти в сумі 1082995,25 грн. в якості оплати придбаного майна. Свої зобов`язання ОСОБА_1 виконав повністю, що підтверджується Платіжним дорученням №23965722 від 18.03.2016 року.

На підставі зазначеного вище протоколу та у зв`язку з виконанням обов`язку по сплаті коштів, старшим державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області Токарською О.І. 22.03.2016 р. було складено Акт про проведення електронних торгів. Згідно цього Акту, позивач ОСОБА_1 був визнаний переможцем електронних торгів проведених за допомогою Системи електронних торгів арештованим майном, з реалізації майна, належного ОСОБА_3 , а саме:

- шиномонтаж, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа-101,6 кв.м., що складається: оглядова яма - 6,2 кв.м., шино монтаж - 95,4 кв.м., фундамент - з/бетонний; зовнішнє оздоблення-цегла; покрівля-черепиця; двері металеві; рік побудови-2010 (свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 18.08.2012р. видане Городоцькою міською радою);

- магазин, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 В, загальна площа - 41,8 кв. м., фундамент - з/бетонні блоки; зовнішнє оздоблення - цегла; перекриття - з/бетонні панелі; вікна-двері-металопластикові; рік побудови-2010 (свідоцтво про право власності НОМЕР_3 від 18.08.2012 видане Городоцькою міською радою);

житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальна площа - 111 кв.м., житлова площа - 48,8 кв.м., що складається: кімната - 20,5 кв.м., кімната - 17,3 кв.м., кімната - 11 кв.м., допоміжна площа - 62,2 кв.м., що складається: коридор - 9,4 кв.м., котельня - 5,9 кв.м., кухня-столова - 42,1 кв.м.,санвузол - 4,8 кв.м. Будинок цегляний, покрівля - черепиця; рік побудови - 2010 (свідоцтво про право власності НОМЕР_4 від 18.08.2012 видане Городоцькою міською радою);

- земельна ділянка, площею 0,0310 га, кадастровий номер :03:004:0046; державний акт на право власності на земельну ділянку - серія ЯЛ №351599 від 10.12.2010 року.

Як зазначено в Акті від 22.03.2016р., він є підставою для видачі відповідними органами та отримання Світаною ОСОБА_17 свідоцтва про придбання майна з торгів та державної реєстрації права власності в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Право власності за ОСОБА_1 було зареєстровано на підставі рішення приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Хмельницької області Шаповал Л. В.

Про факт існування ухвали Городоцького районного суду Хмельницької області, про яку йде мова у позові та якою заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження та реалізації вищезазначеного майна ОСОБА_1 не було і не могло бути відомо. Також йому не було відомо про інші документи, факти чи обставини, які б свідчили про те, що існує заборона відчуження майна, яке було предметом торгів і яке згодом набуто ним у власність.

Також представник ОСОБА_1 посилається на практикуЄвропейського суду з прав людини, зокрема на рішення у справах від 24.06.2003 «Стретч проти Об`єднаного Королівства» та від 01.06.2006 - «Федоренко проти України», де вказано, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

Отже, правова позиція Європейського суду з прав людини полягає в тому, що особа не може відповідати за помилки державних органів при виконанні ними своїх повноважень, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при виконанні своїх повноважень припустилися помилки. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Представник ОСОБА_3 , адвокат Фанда В.П. позов не визнав і пояснив, що ОСОБА_1 набув право власності на дане майно внаслідок придбання його на прилюдних торгах, які проводилися державним виконавцем та фірмою «Сетам» для виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_6 неповернутої суми позики. Таким чином ОСОБА_1 є добросовісним набувачем даного майна.

Відповідно до ч.2 ст.388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскільки ОСОБА_1 дане майно придбав на прилюдних торгах у порядку, встановленому для виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 08.12.2015 року, тому у будь-якому разі воно не може бути витребуване у нього та відповідно не може бути розподілено між бувшим подружжям ОСОБА_9 .

До відповідача ОСОБА_1 позивачка не заявила будь-яких позовних вимог, що є підставою для відмови у позові.

У п.10 постанови №9 Пленуму ВС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

У заявленому позові позивач не вказує на конкретні обставини, які б вказували, що ДП «Сетам» діяв недобросовісно, з цього приводу суду не надано відповідних доказів, що виключає можливість задоволення позовних вимог.

ДП «Сетам» проводило реалізацію спірного майна на підставі оформленої начальником виконавчої служби заявки на реалізацію арештованого майна.

Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів не передбачено проведення перевірки підприємством правомірності оформлення даної заявки.

Правомірність складання такої заявки не є предметом даного судового розгляду справи, оскільки такі вимоги не заявлено.

Правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням (Правова позиція у справі за № 6-1981 цс16 від 12 жовтня 2016 року).

Позивач не надала доказів невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням ДП «СЕТАМ», що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Підставою подання даного позову вказується реалізація майна, яке на думку позивачки є спільним майном подружжя.

Однак у провадженні Городоцького районного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа з приводу розподілу майна подружжя, з якої слідує, що ОСОБА_7 не визнає дане майно спільним майном подружжя, тому вказана підстава є не що іншим як припущенням позивача.

Щодо позовних вимог, заявлених до державної виконавчої служби, то слід звернути увагу на наступне.

Статтею 449 ЦПК України встановлено, що скаргу на дії державного виконавця може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Подання позову, а не скарги не впливає на збільшення даного строку.

Про наявність даного акту від 22.03.16 року позивачка дізналася щонайменше 21.09.18 року, про що вказала у позові. Даний позов заявлено 11.10.18 року, тобто з пропущенням строку.

Частиною 2 ст.449 ЦПК України встановлено, що даний строк може бути поновлений судом.

Однак позивач у позовній заяві не мотивувала причину пропуску даного строку, не просила суд поновити його, а суд у відповідності зі ст.ст.13,127 ЦПК Україні самостійно цього вчинити не може.

Відповідно до ст.126 ЦПК України позовна заява у цій частині підлягає залишене без розгляду.

Ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 10.02.2007 року до 16.08.2016 року ОСОБА_5 перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 .

За час шлюбу подружжям було набуто рухоме та нерухоме майно. У вересні 2015 року позивач звернулась до Городоцького районного суду Хмельницької області з позовом про поділ спільного майна подружжя, серед якого предметом поділу є наступне майно: двохповерхова будівля, яка складається із: шиномонтажу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа - 101,6 кв.м; магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа - 41,8 кв.м.; житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа - 111 кв.м.

Зазначені об`єкти нерухомого майна знаходяться на земельній ділянці площею 0,0310 га по АДРЕСА_2 , яка до зведення на ній майна, що є предметом поділу, на підставі договору дарування перебувала в особистій власності ОСОБА_6 Зазначена земельна ділянка, в силу принципу цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, також може бути визнана спільною сумісною власністю (правові висновки ВСУ у справі № 6-2710цс 15 (постанова від 16.12.2015 року), де вказано, щоземельна ділянка, приватизована одним із подружжя у період шлюбу для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя.

Разом з тим, у разі будівництва подружжям на такій земельній ділянці житлового будинку, право спільної сумісної власності на який виникає в обох з подружжя, відповідне право в обох з подружжя виникає і на земельну ділянку, відведену для будівництва будинку.

17.11.2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом. За даними позовами Городоцьким районним судом Хмельницької області по даний час розглядається цивільна справа №672/1212/15-ц.

Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 27.03.2019 року зазначений позов ОСОБА_3 залишено без розгляду, за його заявою.

Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 03.12.2015 року у цивільній справі №672/1212/15-ц з метою забезпечення позову було заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження та реалізації будь-яким способом майна, яке належить ОСОБА_8 , в тому числі і зазначеного вище нерухомого майна. Така ухвала підлягала негайному виконанню.

04.12.2015 року листом № 5208/2/672/415/15 та листом № 5209/2/672/415/15 Городоцьким районним судом Хмельницької області на адресу відділу ДВС Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області та реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції в Хмельницькій області було направлено копії ухвали суду від 03.12.2015 року та заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

04.12.2015 року старшим державним виконавцем Токарською О.І. Городоцького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області при примусовому виконанні було відкрито виконавче провадження № 49559673 та того ж дня винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

26.01.2016 року державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Городоцького районного управління юстиції Косінським A.B. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27943362 від 26.01.2016 року було внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, з 04.12.2015 року і по даний час діє ухвала суду про заборону відчуження і реалізації будь-яким способом спірного майна.

21.09.2018 року під час судового засідання у цивільній справі №672/1212/15-ц стало відомо, що все спірне нерухоме майно вибуло із власності ОСОБА_9 через його реалізацію у виконавчому провадженні.

Так, старшим державним виконавцем Токарською О.І. Городоцького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 49806022 від 13.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 заборгованості було накладено арешт та звернуто стягнення на все вищевказане нерухоме майно.

При цьому з 09.03.2016 року по 11.03.2016 року Державним підприємством «СЕТАМ» було проведено електронні торги, у ході яких усе вказане майно згідно протоколу проведення електронних торгів № 147566 від 11.03.2016 року було реалізовано Світані ОСОБА_11 .

Спірне майно було відчужено у процедурі виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 08.12.2015 року у справі № 686/23150/15-ц про стягнення з ОСОБА_6 боргу на користь ОСОБА_10 . Право власності за переможцем електронних торгів ОСОБА_1 було зареєстровано на підставі рішення приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Хмельницької області Шаповал Лариси Віталіївни, яку, в свою чергу, зобов`язано зареєструвати відповідне право власності та видати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.09.2016 року у справі №822/1540/16, оскільки даний нотаріус своєю постановою від 03.06.2016 року (т.1 а.с.174) відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та здійснення будь-яких реєстраційних дій при реєстрації права власності, посилаючись на ст.23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки державна реєстрація права власності та інших речових прав зупиняється у разі прийняття рішення суду про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією таких прав.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 , ще до реєстрації за ним права власності на спірне майно знав про заборону суду вчиняти реєстраційні дії щодо зазначеного майна, тобто про права третіх осіб на дане майно.

В описаний вище незаконний спосіб протиправно вибуло спірне майно, яке було обмежено у цивільному обороті рішенням суду.

У ст.60 СК закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і ст.368 ЦК.

У ч.1 ст.70 СК встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У ст.68 СК закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК.

Згідно із ч.4 ст.369 ЦК правочин щодо розпорядження спільним майном, учинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника в разі відсутності в співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Розірвання шлюбу не тягне за собою зміни правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.

Відсутність згоди одного зі співвласників колишнього члена подружжя на розпорядження нерухомим майном є підставою визнання правочину, укладеного іншим співвласником щодо розпорядження спільним майном, недійсним.

Таким чином погашення свого особистого боргу ОСОБА_3 за рахунок майна, щодо якого не вирішено питання його поділу з ОСОБА_5 , є неправомірним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності...

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

На прилюдних торгах було відчужено майно, яке було обмежено у цивільному обороті.

Відповідно до ч.2 ст.149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Частина 9 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України (чинного на момент виникнення даних правовідносин) передбачає, що ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 03.12.2015 року, з метою забезпечення позову у цивільній справі про поділ спільного майна подружжя, було заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження та реалізації будь-яким способом майна, яке належить (зареєстроване) ОСОБА_12 .

Таким чином, проведення електронних торгів відбулось з порушенням встановленого публічного порядку щодо обов`язковості виконання судових рішень та правового режиму забезпечення позову.

Саме тому вчинення будь-яких дій по відчуженню майна в період дії ухвали суду є такими, що не відповідають закону, порушують встановлений публічний порядок.

Частиною 1 ст.15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу X Порядку реалізації майна, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України).

Згідно із пунктом 4 розділу X Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем.

Таким чином набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів.

Виходячи з наведеного сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор електронних торгів, та покупець - переможець електронних торгів.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

До такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05.06.2018 року у справі №910/856/17, провадження №12-128гс18.

З наведеного вбачається, що реалізація державним виконавцем майна, яке перебувало під забороною відчуження згідно ухвали суду є прямим порушенням вимог Закону (ст.124 Конституції України - судові рішення є обов`язкові до виконання на території України. Ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Частини 1 ст.14 Цивільного процесуального кодексу України (чинного на момент виникнення даних правовідносин) - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При реалізації майна, яке на думку державного виконавця все належало ОСОБА_3 , державному виконавцю не потрібно було перевіряти наявність обтяжень в Державному реєстрі прав, а впершу чергу необхідно було виконати ухвалу Городоцького районного суду Хмельницької області від 03.12.2015 року у цивільній справі №672/1212/15-ц про заборонену вчиняти будь-які дії щодо відчуження та реалізації будь-яким способом майна, яке належить ОСОБА_8 , яка перебувала на виконанні у цього ж державного виконавця.

У своїх запереченнях начальник Городоцького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Береза П.О. помилково зазначає, що зазначена ухвала стосувалась відділу ДВС лише в частині накладення заборони відчуження транспортного засобу, а саме: автомобіля марки NISSAN, модель QASHQAI, тип Універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_5 .

В цій частині ухвала суду стосувалась відділу ДВС на вчинення процесуальних дій щодо заборони відчуження транспортного засобу, а перша частина зазначеної ухвали, де вказано, що заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження та реалізації будь-яким способом майна, яке належить ОСОБА_8 , в тому числі і зазначеного вище нерухомого майна, стосувалась також і відділу ДВС в частині заборони відчуження майна ОСОБА_3 , тобто судовим рішенням було заборонено вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження майна ОСОБА_3 .

Що стосується посилання представника ОСОБА_1 на практикуЄвропейського суду з прав людини, що особа не може відповідати за помилки державних органів при виконанні ними своїх повноважень, а державні органи не можуть вимагати повернення в попередній стан, посилаючись на те, що вони при виконанні своїх повноважень припустилися помилки, що відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, то відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини ст.1 Першого протоколу до конвенції містить три чітких норми:

- перша, викладена в першому реченні п.1, є загальною за своєю природою та закріплює принцип мирного володіння майном;

- друга, що міститься в другому реченні п.1, стосується позбавлення власності та містить умови такого позбавлення;

- третя, викладена в п.2, визнає право держав, серед іншого, здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.

Ці норми не є окремими, вони пов`язані між собою. Друга та третя стосуються певних випадків, за яких допускається втручання в право на мирне володіння майном. Отже, їх слід тлумачити у світлі загального принципу, викладеного в першій нормі (наприклад, рішення у справах « ОСОБА_18 та інші проти Німеччини» та Холдинг «Совтрансавто» проти України»).

У своїх висновках Суд неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції»).

Таким чином суд не вважає законним відчуження майна ОСОБА_3 в той час, коли воно перебувало під забороною такого відчуження. Крім того ще не вирішеним спір між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 щодо поділу цього майна.

Що стосується посилання представника ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем даного майна і відповідно до ч.2 ст.388 ЦК України майно не може бути витребувано від нього, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень і що до відповідача ОСОБА_1 позивачем не заявлено будь-яких позовних вимог, що є підставою для відмови у позові, то суд у своєму рішенні не витребовує від ОСОБА_1 майно, як від добросовісного набувача відповідно до ст.388 ЦК України, а визнає правочин щодо відчуження майна, що є предметом поділу між колишнім подружжям Задорожних, недійсним, в порядку ч.1 ст.203, 215 ЦК України.

Щодо добросовісності придбання ОСОБА_1 спірного майна, то воно теж не відповідає дійсності, оскільки ще до реєстрації за ним права власності ОСОБА_1 знав про права третіх осіб на дане майно і що воно перебуває під забороною відчуження, про що нотаріус Шаповал Л.В. зазначила у своїй постанові від 03.06.2016 року про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів та здійснення будь-яких реєстраційних дій при реєстрації права власності, посилаючись на ст.23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки державна реєстрація права власності та інших речових прав зупиняється у разі прийняття рішення суду про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією таких прав.

Також сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба, організатор електронних торгів та покупець - переможець електронних торгів, про що вказано у правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 року у справі №910/856/17, провадження №12-128гс18, тому ОСОБА_1 правомірно залучено до участі у справі як відповідача.

Що стосується посилання представника ОСОБА_3 на те, що позивач пропустила строк на оскарження дій державного виконавця, що є підставою для залишення позову в цій частині без розгляду, то позивач у своїх вимогах не оскаржує дії державного виконавця в порядку ст.449 ЦПК України, а ставить питання про недійсність правочину, укладеного з порушенням вимог закону, тому у суда немає підстав про залишення позову без розгляду в цій частині.

На підставі наведеного суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Судові витрати розподілити між сторонами відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсними електронні торги, проведені між продавцями Городоцьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Державним підприємством «Сетам» з однієї сторони та покупцем ОСОБА_1 з іншої сторони, за допомогою Системи електронних торгів арештованим майном, від 11.03.2016 року з реалізації майна, належного ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ), жителю АДРЕСА_2 , а саме: двохповерхової будівлі, яка складається із:

- шиномонтажу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальна площа - 101,6 кв.м;

- магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа-41,8 кв.м.;

- житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа - 111 кв.м.;

- земельної ділянки площею 0,0310 га, кадастровий номер :03:004:0046, державний акт на право власності на земельну ділянку - серія ЯЛ № 351599 від 10.12.2010 року.

Визнати недійсним протокол проведення електронних торгів № 147566 від 11.03.2016 року, проведених за допомогою Системи електронних торгів арештованим майном, від 11.03.2016 року з реалізації майна, належного ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ), жителю АДРЕСА_2 .

Визнати недійсним акт проведення електронних торгів від 22.03.2016 року, складений старшим державним виконавцем Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Токарською Ольгою Іванівною, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №49806022 від 13.01.2016 року, щодо реалізації належного ОСОБА_3 , жителю АДРЕСА_2 , нерухомого майна.

Повернути всіх учасників правовідносин, які склалися в процесі здійснення виконавчих дій в межах зведеного виконавчого провадження №49806022 від 13.01.2016 року, щодо реалізації належного ОСОБА_3 , жителю АДРЕСА_2 нерухомого майна у стан, який передував проведенню прилюдних торгів.

Стягнути з Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_1 судові витрати на користь позивача, по 234,90 грн. з кожного

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалював судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , місце проживання АДРЕСА_4 .

Відповідачі:

Городоцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, місце знаходження вул.Грушевського, 49, м.Городок Хмельницької області, .

Державне підприємство «Сетам», місце знаходження вул.Стрілецька,4-Б, м.Київ, .

Світана ОСОБА_19 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , місце проживання АДРЕСА_5 .

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача:

ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .

ОСОБА_10 , місце проживання АДРЕСА_6 .

Повне судове рішення складено 11.10.2019 року.

Суддя