ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/615/19 Номер провадження 22-ц/814/2337/19Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Одринської Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки про стягнення допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки про стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення, в якому вказує, що з вересня 2013 року по серпень 2018 року перебувала з відповідачем в трудових відносинах. 31 серпня 2018 року звільнена на підставі наказу від 30 вересня 2018 року № 76-К за власним бажанням у зв`язку з порушенням працедавцем законодавства про працю згідно ч. 1 ст. 39 КЗпП України.

Статтею 57 Закону України «Про освіту» від 23 травня 1991 року визначено, що педагогічним і науково-педагогічним працівникам гарантовано виплату допомоги на оздоровлення в розмірі місячного посадового окладу (ставки зарплати) при наданні щорічної відпустки. Відповідна норма міститься і в Законі України «Про освіту» від 05 вересня 2017 року. Така виплата має обов`язковий характер при наданні щорічної відпустки педагогічним і науково-педагогічним працівникам, посади яких передбачено «Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників», затвердженим постановою КМУ від 14 червня 2000 року № 963.

Пунктом 2.15. Колективного договору на 2013 - 2015 роки, укладеного 27 березня 2013 року між адміністрацією та профспілковим комітетом Полтавського кооперативного технікуму, визначено, що адміністрація технікуму зобов`язується разом із профспілковим комітетом забезпечити виплату допомоги на оздоровлення педагогічним працівникам у розмірі 100% місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки, згідно з ст. 57 Закону України «Про освіту». Аналогічні положення містить і п. 2.15. Колективного договору на 2015 - 2017 роки, укладеного 07 травня 2015 року між адміністрацією та профспілковим комітетом Полтавського кооперативного технікуму.

У період з 02 вересня 2013 року по 31 серпня 2018 року ні під час надання частини щорічної відпустки, ні під час надання щорічної відпустки за 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018 навчальні роки, нарахування та виплата матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу відповідачем не проводилась. Даний факт підтверджується розрахунками заробітної плати ОСОБА_1 за 2013-2018 роки, а тому заборгованість по матеріальній допомозі становить 13269 грн. 85 коп. за вирахуванням з цієї суми передбачених законодавством податків та зборів з доходів з фізичних осіб.

За результатами інспекційного відвідування Управління Держпраці у Полтавської області, проведеного за її скаргою, зафіксовано порушення діючого законодавства а саме, абзацу 9 ч. 1 ст. 57 Закону України «Про освіту» від 05 вересня 2017 року в частині виплати педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки, винесено відповідний припис про усунення виявлених порушень від 06 вересня 2018 року № ПЛ1734/169/АВ/П та визначено строк для їх усунення, однак відповідачем виявлені порушення не усунуті.

Просила стягнути з Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки на користь ОСОБА_1 суму заробітної плати у вигляді матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018 навчальні роки в загальному розмірі 13269 грн. 85 коп. за вирахуванням з цієї суми передбачених законодавством податків та зборів з доходів з фізичних осіб.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 24 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки про стягнення допомоги на оздоровлення задоволено.

Стягнуто з Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки на користь ОСОБА_1 заборгованість по матеріальній допомозі на оздоровлення, яка мала бути виплачена при наданні щорічних відпусток за 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018 навчальні роки, в сумі 13269 грн. 85 коп. з вирахуванням з цієї суми передбачених законодавством податків та зборів з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не виплачувалася матеріальна допомога на оздоровлення при наданні щорічних відпусток за 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018 навчальні роки, тоді як відповідно до положень ст. 57 Закону України «Про освіту» дана виплата є обов`язковою.

Із рішенням суду не погодився Полтавський кооперативний коледж Полтавської облспоживспілки, який його оскаржив посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неврахування всіх обставин справи, просив рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає що виплата матеріальної допомоги на оздоровлення не є обов`язком відповідача, крім того позивач упродовж роботи в коледжі не зверталася з заявою про отримання матеріальної допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи ціну позову та беручи до уваги положення ч. 13 ст. 7, ст. 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 02 вересня 2013 року по 31 серпня 2018 року перебувала в трудових відносинах з Полтавським кооперативним коледжем Полтавської облспоживспілки, працювала на посаді викладача юридичних дисциплін та була звільнена за власним бажанням у зв`язку з порушенням працедавцем законодавства про працю за ч. 1 ст. 39 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку (ст. 44 КЗпП України), що підтверджується довідкою, виданою Полтавським кооперативним коледжем Полтавської облспоживспілки № 446 від 21 вересня 2018 року, копією трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та витягом з наказу № 76-К від 30 серпня 2018 року про звільнення.

Відповідно до Постанови КМУ від 14 червня 2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада «викладач» віднесена до категорії посад педагогічних працівників.

Віднесення посади, яку займала ОСОБА_1 , до категорії посад педагогічних працівників також підтверджується атестаційними листами від 27 березня 2015 року та від 23 березня 2017 року.

Як вбачається з витягів наказів «Про надання частини щорічної відпустки» у період протягом 2013-2018 років ОСОБА_1 на підставі її заяв надавались роботодавцем щорічні основні відпустки, а саме з 02 січня 2014 року по 10 січня 2014 року, з 01 липня 2014 року по 17 серпня 2014 року, з 12 січня 2015 року по 23 січня 2015 року, з 01липня 2015 року по 13 серпня 2015 року, з14 січня 2016 року по 29 січня 2016 року, з 01 липня 2016 року по 09 серпня 2016 року, з 16 січня 2017 року по 31 січня 2017 року, з, 03 липня по 11 серпня 2017 року, з 15 січня 2018 року по 31 січня 2018 року, з 02 липня 2018 по 09 серпня 2018 року. (а.с. 29-38)

Згідно ст. 57 Закону України «Про освіту» держава забезпечує педагогічним та науково-педагогічним працівникам виплату педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки. Аналогічна норма права міститься в ст. 57 Закону України «Про освіту» в редакції що діяла до 28 вересня 2017 року.

Відповідно до матеріалів справи між Полтавським кооперативним коледжем та трудовим колективом укладено колективний договір.

Згідно ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до ст. 13 КЗпП України, ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміст колективного договору визначається сторонами.

У колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановленню форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т.і.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії (ст. 13 КЗпП України)

Згідно ст.18 КЗпП України, положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

У п. 2.15 Колективного договору на 2013-2015 роки між адміністрацією та профспілковим комітетом Полтавського кооперативного технікуму Полтавської облспоживспілки, реєстровий номер 130 від 29 квітня 2013 року, передбачено обов`язок адміністрації у сфері гарантій оплати праці здійснювати виплату допомоги на оздоровлення педагогічним працівникам в розмірі 100 % місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки, згідно ст. 57 Закону України «Про освіту».

Крім того, в п. 2.16 Колективного договору на 2015-2017 роки між адміністрацією та профспілковим комітетом Полтавського кооперативного технікуму, реєстровий номер 72 від 07 травня 2015 року, передбачено обов`язок адміністрації здійснювати виплату допомоги на оздоровлення педагогічним працівникам в розмірі 100 % місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки, згідно ст. 57 Закону України «Про освіту». При наявності коштів.

Згідно листа Управління Держпраці у Полтавській області від 30 серпня 2018 року за вих. № 16-С849/01/14-04/199, адресованого ОСОБА_1 , Управлінням розглянуті її заяви щодо порушення стосовно неї вимог законодавства про працю адміністрацією Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки, вказано, що з приводу неоплати годин додаткового педагогічного навантаження за 2016-2017 навчальний рік, адміністрацією коледжу не надано документи з даного питання, тому рекомендовано звернутися до суду. Як свідчать матеріали інспекційного відвідування, стосовно неї порушено вимоги законодавства про працю, а саме: абзац 9 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про освіту» в частині виплати педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки; ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ч. 1 ст. 115 КЗпП України щодо строків та періодичності виплати заробітної плати; ст. 24 Закону України «Про відпустки», ч. 4 ст. 115 КЗпП України в частині виплати працівникові заробітної плати за весь час щорічної відпустки не пізніше ніж за три дні до її початку; наказу МОН від 26 вересня 2005 року № 557 «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» в частині підвищення посадових окладів та встановлення тарифних розрядів; постанови КМУ від 23 березня 2011 року № 373 «Про встановлення надбавки педагогічним працівникам закладів дошкільної, позашкільної, загальної середньої, професійної (професійно-технічної), вищої освіти, інших установ і закладів не залежно від їх підпорядкування» в частині виплати надбавки педагогічним працівникам за престижність педагогічної праці; ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ч. 6 ст. 95 КЗпП України щодо індексації грошових коштів доходів населення в установленому законодавством порядку; ст. 39 КЗпП України в частині дострокового розірвання строкового трудового договору на вимогу працівника в разі порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору; ч. 2 ст. 43 Конституції України щодо заборони використання примусової праці. За результатами інспекційного відвідування вжито заходів в межах наданих повноважень.

Як вбачається з припису про усунення виявлених порушень № ПЛ1734/169/АВ/П від 06 вересня 2018 року, інспектором праці Управління Держпраці у Полтавській області відповідно до ст. 259 КЗпП України, ч. 3 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 19 «Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26 квітня 2017 року, проведено інспекційне відвідування Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування від 29 серпня 2018 року № ПЛ1734/169/АВ. У зв`язку з цим відповідно до п. 27 «Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26 квітня 2017 року, зобов`язано в.о. директора Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки Делію О. В . усунути порушення до 06 жовтня 2018 року. Відповідно до змісту п.п. 1, 2 акту, усуненнню підлягають порушення абз. 9 ч. 1 ст. 57 Закону України "Про освіту, ст. 9 КЗпП України, а саме: при наданні педагогічним працівникам закладу щорічної відпустки виплата допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) не проводилася, про що свідчать їх розрахункові листи та накази. Наприклад, наказом від 12 червня 2018 року № 66 викладачу надано частину невикористаної щорічної відпустки з 02 липня 2018 року по 09 серпня 2018 року терміном 39 к.д., при цьому виплату допомоги на оздоровлення згідно абз. 9 ч. 1 ст. 57 Закону України «Про освіту» не проведено, про що свідчить розрахунковий лист за липень 2018 року. Відповідне порушення мало місце і стосовно інших педагогічних працівників закладу (наприклад, ОСОБА_1 та інших). Пунком 2.7 колективного договору на 2015-2017 роки визначено «здійснювати виплату допомоги на оздоровлення педагогічним працівникам в розмірі 100 % місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки, згідно ст. 57 Закону України «Про освіту» при наявності коштів». Даний пункт колективного договору свідчить про порушення вимог ст. 9 КЗпП України, якою визначено, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівника порівняно з законодавством України, є недійсними.

Судом першої інстанції також вірно встановлено, що при наданні щорічної відпустки за 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018 навчальні роки ОСОБА_1 не виплачувалась матеріальна допомога на оздоровлення, яка повинна була бути виплачена в обов`язковому порядку при наданні щорічних відпусток, що підтверджується розрахунковими листами ОСОБА_1 за період з вересня 2013 року по серпень 2018 року, що також не заперечувалось представником відповідача у відзиві на позовну заяву.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Тоді як, відповідно до матеріалів справи матеріальна допомога на оздоровлення не була виплачена і при звільненні.

Беручи до уваги розрахунок позивача, сума матеріальної допомоги на оздоровлення, яка мала бути виплачена при наданні щорічної відпустки за 2013/2014 навчальний рік становить 1550 грн. 64 коп., за 2014/2015 навчальний рік становить 1550 грн. 64 коп., за 2015/2016 навчальний рік становить 2334 грн. 45 коп., за 2016/2017 навчальний рік становить 3570 грн. 08 коп., за 2017/2018 навчальний рік становить 4264 грн. 04 коп., а всього 13269 грн. 85 коп.

Відповідач щодо даного розрахунку не заперечував та власний розрахунок не надавав.

Зважаючи на зазначене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на її користь коштів в загальному розмірі 13269 грн. 85 коп., оскільки ОСОБА_1 матеріальна допомога на оздоровлення, яка відповідно до положень ст. 57 Закону України «Про освіту» обов`язково повинна бути виплачена при наданні щорічних відпусток за 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018 навчальні роки, фактично не виплачувалась.

Доводи наведені в апеляційній скарзі стосовно того, що чинним законодавством не передбачено обов`язку виплати матеріальної допомоги на оздоровлення тоді як у відповідача відсутні кошти на здійснення даних виплат є необґрунтованими, оскільки, як вже зазначалося ст. 57 Закону України «Про освіту» гарантує забезпечення виплати педагогічним і науково-педагогічним працівникам допомоги на оздоровлення у розмірі місячного посадового окладу (ставки заробітної плати) при наданні щорічної відпустки.

Тоді як накази й інструкції, на які посилається відповідач, є підзаконними нормативно-правовими актами та не можуть суперечити положенням закону. Також слід звернути увагу, що зазначені акти не суперечать ст. 57 Закону України «Про освіту» так як не містять чіткого зазначення права, а не обов`язку роботодавця щодо виплати матеріальної допомоги на оздоровлення науково-педагогічним працівникам.

При цьому, суд першої інстанції вірно звернув увагу на ст. 9 КЗпП України, відповідно до якої умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що колективний договір, що діяв протягом 2013-2015 років передбачав виплату даної матеріальної допомоги не залежно від наявності коштів, проте дані виплати не здійснювалися.

Безпідставними є посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 не зверталася до роботодавця з заявою на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення, оскільки дана обставина не позбавляє її права отримати таку допомогу. Разом з цим, як вбачається з обставин справи Полтавський кооперативний коледж Полтавської облспоживспілки відмовив позивачу у виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення навіть після відповідного звернення.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Полтавського кооперативного коледжу Полтавської облспоживспілки - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 24 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 05 вересня 2019 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л.Карпушин

Т.В. Одринська