ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4510/19 Справа № 183/2344/17 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О.В. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Сіленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплаченого страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року ПАТ «НАСК «Оранта» в особі Дніпропетровської обласної дирекції ПАТ «НАСК «Оранта» звернулось до суду з даним позовом з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 20.08.2018 року, посилаючись на те, що13 січня 2015 року відбулася дорожньо-транспортна пригода з вини водія ОСОБА_3 під час експлуатації транспортного засобу ЛАЗ-695Н, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що є забезпеченим за полісом №АС/7644855 від 22.01.2014 року, укладеним між ПАТ «НАСК «Оранта» та власником транспортного засобу - ПП ОСОБА_4 у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів». В результаті дорожньо-транспортної пригоди загинула мати відповідача - ОСОБА_5 , а ОСОБА_1 , будучи потерпілою у кримінальному провадженні, 19.01.2015 року звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» з заявою про страхове відшкодування, а також надала документи, на підтвердження витрат на поховання своєї матері. Розмір страхового відшкодування склав 20661,00 грн. Зазначену суму позивач сплатив на користь відповідача, на підставі страхового акту ОЦВЗ-15-343/1 від 30.07.2015 року, що також підтверджується відповідною відомістю про отримання грошових коштів ОСОБА_1 №141 від 04.08.2015 року. Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.03.2016 року зі страхової компанії на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди було стягнуто 14616,00 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди було стягнуто 14616,00 грн. ПАТ «НАСК «Оранта» не приймало участь у розгляді кримінального провадження, тому втративши можливість на оскарження вироку в частині страхового відшкодування, змушене було за відповідними виконавчими документами сплатити на користь ОСОБА_1 вже виплачену суму страхового відшкодування за договором, та майнову шкоду у розмірі 14616,00 грн., а всього 20661,00 грн. Тому, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «НАСК «Оранта» сплачене на підставі страхового акту ОЦВЗ-15-343/1 від 30.07.2015 року страхове відшкодування у розмірі 20661,00 грн.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року задоволено позовні вимоги, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» сплачене страхове відшкодування у розмірі 20661,00 грн. та стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 13 січня 2015 року в м.Новомосковську Дніпропетровської області, в результаті порушення ОСОБА_3 п.10.1 Правил дорожнього руху України, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій автобуса ЛАЗ-695Н, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ПП ОСОБА_4 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 Остання померла в результаті отриманих травм.

19 січня 2015 року ОСОБА_1 , будучи потерпілою, звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» з заявою про страхове відшкодування (а.с. 82).

Згідно страхового акту №ОЦВЗ-15-343/1 від 22.07.2015 року потерпілій ОСОБА_1 визначено суму страхового відшкодування у розмірі 20661,00 грн. (а.с. 83), дана сума виплачена 04 серпня 2015 року, що підтверджується платіжним дорученням №43568 та відомістю № 141 (а.с. 16,17).

Позивач визнає правомірність нарахування та виплати 04 серпня 2015 року відповідачці страхового відшкодування у розмірі 20661,00 грн.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року по кримінальному провадженню №183/1390/15, зокрема, встановлено, що автобус ЛАЗ-965, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є забезпечувальним транспортним засобом, тому на підставі ст. 27 ч.3 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь потерпілої ОСОБА_1 стягнуто суму страхового відшкодування у розмірі 14616,00 грн., а також суму моральної шкоди у розмірі 14616,00 грн.

Відповідно до платіжних доручень №5550 та №5551 від 27 січня 2017 року ПАТ «НАСК «Оранта» згідно рішення суду №183/1390/15 від 15.03.2016 року та виконавчого провадження №53268583, №53268483 від 25.01.2017 року на рахунок Відділу ДВС Дарницького РУЮ у м.Києві на користь ОСОБА_1 перераховано страхове відшкодування у загальній сумі 29232,00 грн. (а.с.14, 15).

Колегія звертає увагу, що даний позов заявлений, зокрема, з посиланням на положення ст. 1212 ЦК України, якою передбачено, що особи, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набула майно), зобов"язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов"язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

У відповідності до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

У відповідності до п.27.4 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що ПАТ «НАСК «Оранта» на виконання ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та у відповідності до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №7644855, на підставі заяви потерпілої, самостійно правомірно нарахувала у необхідному розмірі 20661,00 грн. страхове відшкодування, яке виплатила відповідачу 04 серпня 2015 року, - колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь страхової компанії правомірно отриманого відповідачем 04.08.2015 року страхового відшкодування.

Колегія наголошує, що, згідно змісту позовної заяви, пояснень представника позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, - позивач визнає правомірність нарахування та виплати 04 серпня 2015 року відповідачці страхового відшкодування у розмірі 20661,00 грн.

Викладене свідчить про відсутність правових для застосування до спірних правовідносин положення ч. 1 ст. 1212 ЦК України, оскільки відповідач 04.08.2015 року отримала страхове відшкодування за наявності належних правових підстав, які в подальшому не відпали, не змінились та не були скасовані.

Ухвалення Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 15 березня 2016 року вироку по кримінальному провадженню №183/1390/15, яким, зокрема, з позивача на користь відповідача стягнуто страхове відшкодування за тим самим страховим випадком, виконання вказаного рішення в частині сплати відповідачці страхового відшкодування - не спростовує висновків апеляційного суду про відсутність підстав для застосування положень ст. 1212 ЦК України до правовідносин, що пов"язані з отриманням відповідачкою страхового відшкодування 04 серпня 2015 року.

Доводи позивача стосуються непогодження з вироком Новомосковського міськрайонного судому Дніпропетровської області 15 березня 2016 року по кримінальному провадженню №183/1390/15 в частині стягнення страхового відшкодування на користь відповідача. Дане питання повинно вирішуватись в порядку оскарження страховою компанією вказаного вироку у відповідній частині за нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи зазначене, підстави для задоволення позову відсутні.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, неправильно застосував матеріальний закон, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

За змістом ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено, з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого відповідачем судового збору при подачі апеляційної скарги в сумі 2400,00 грн. (а.с. 171).

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплаченого страхового відшкодування - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 2400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді