ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/74/19 Головуючий суддя І інстанції Вельможна І. В.
Провадження № 22-ц/818/2429/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: позики, кредиту, банківського вкладу, з них
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

судді-доповідача Яцини В.Б.

суддів колегії - Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18 лютого 2019 року, ухвалене у складі головуючого судді Вельможної І.В., по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

14 січня 2019 року позивач, АТ КБ «Приватбанк», звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 12.12.2013 року в розмірі 108235 грн. 29 коп., а також понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору б/н від 12.12.2013 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено Договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також інші витрати відповідно до умов договору.

Відповідач зобов`язання за договором не виконав і станом на 04.11.2018 року має заборгованість у сумі 108235 грн. 29 коп., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 3204 грн. 15 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 101131 грн. 14 коп.; заборгованості за пенею та комісією - 3900 грн. На даний час, відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «КБ «Приватбанк».

Представник позивача Савіхіна А.М. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розгляду справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» заперечував в повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позовної заяви.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушені норми матеріального і процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для справи

Послався на те, що відповідач письмово висловив свою згоду на приєднання до публічно доступних умов та правил надання банківських послуг, а також була ознайомлений з тарифами банку, що складаються зміст укладеного сторонами договору кредиту.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що надана АТ КБ «Приватбанк» довідка про видачу кредитних карток не є належним доказом укладення між сторонами кредитного договору в розумінні ЦК України поняття «Договір». Позивачем не доведено факту отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними. Наданий позивачем фотознімок не дає можливості встановити точний номер виданої кредитної картки. При цьому, з фотознімку вбачається, що останні цифри картки «0219», однак, в довідці про видачу кредитних карток картки з кінцевими цифрами її номеру немає. У ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра. За словами його матері - ОСОБА_2 ОСОБА_1 не вміє читати, писати, рахувати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 634 ЦК України договір приєднання може бути укладено шляхом приєднання однією зі сторін до запропонованих умов, які встановлені іншою стороною у формулярах або інших стандартних формах. При цьому сторона, яка приєднується до них не може запропонувати свої умови договору.

Банком на підтвердження своїх вимог до позовної заяви надано наступні докази - копію Анкети на надання банківських послуг в Приватбанку від 12.12.2013 року, підписану від імені ОСОБА_1 , копію Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та копію Витягу Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Позивачем надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що за ОСОБА_1 наявна заборгованість загальним розміром 108235 грн. 29 коп., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 3204 грн. 15 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 101131 грн. 14 коп.; заборгованості за пенею та комісією - 3900 грн. (а.с. 5-6).

В обґрунтування своїх вимог АТ КБ «Приватбанк» зазначено, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою, даний підпис підтверджує, що Позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір). При укладенні Договору позивач посилається на ст. ст. 207, 634 ЦК України. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, які задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України, вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить його підпис в Заяві.

АТ КБ «Приватбанк» на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів надано довідку про видачу відповідачу кредитних карток № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 . Крім того, надано фотознімок відповідача у відділенні Банку з виданою карткою. Інших доказів позивачем не додано.

Однак ці докази не є належними, достовірними і достатніми для підтвердження факту укладення договору та отримання відповідачем кредитної картки.

Згідно до наявних у справі медичних документів, відповідач є інвалідом дитинства безстроково, знаходиться на психіатричному обліку, хворіє олігофрінією у ступіні імбецильності. Відповідач мешкає у геріатричному закладі.

Під час апеляційного розгляду справи колегія суддів вислухала пояснення відповідача, запропонувала йому написати заяву до суду про оголошення перерви у судовому засіданні і пересвідчилася, що ОСОБА_1 дійсно не вміє читати і писати, важко орієнтується у просторі. Як встановлено судом апеляційної інстанції заяву до суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову та розгляд справи за його відсутності написала його мати (а.с. 79).

При таких обставинах, з огляду на його психічне захворювання, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність факту підписання відповідачем договору кредиту, основний зміст якого для позичальника при його укладенні був недоступний, оскільки знаходився на сайті в мережі Інтернет. Належних, допустимих та достатніх доказів про те, що саме з такими Умовами та правилами, які наявні в матеріалах справи, був ознайомлений відповідач, та отримав кредитну картку, - матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на підтвердження укладення кредитного договору між сторонами Банком до суду було надано копію фотографії відповідача з платіжною карткою, яку не можливо ідентифікувати (а.с. 76).

Наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам, які висуваються до бухгалтерських документів у п. 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ № 566 від 30.12.1998 року щодо належних відомостей і даних про дату, місце і час складання первинного документа; про посади та підписи осіб, відповідальних за здійснення банківських операцій та правильність її оформлення; посади, прізвища та підписи осіб, які складали виписку.

Тому вказані докази у розумінні ст.ст. 77,79,80 ЦПК України не є належними, допустимими і достатніми для підтвердження підстав заявленого позову.

При цьому колегія суддів також звертає увагу на процесуальний обов`язок позивача вчасно надавати до суду першої інстанції належні і допустимі докази, що передбачено ст. 83 ЦПК України. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу, ч. 4 ст. 83 ЦПК України.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї, ч. 8 ст. 83 ЦПК України.

Оскільки у даній справі відсутні відомості про наявність передбачених у ч. 4 ст. 83 ЦПК України поважних причин у ненаданні до суду першої інстанції належних і допустимих доказів (бухгалтерських документів) про розмір боргу процентів за кредитом, що унеможливлює перевірку обґрунтованості наданого позивачем розрахунку суми позову, наступають негативні для позивача наслідки, передбачені у ч. 3 ст. 367 ЦПК України, згідно якої докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 634 ЦК України договір приєднання може бути укладено шляхом приєднання однією зі сторін до запропонованих умов, які встановлені іншою стороною у формулярах або інших стандартних формах. При цьому сторона, яка приєднується до них не може запропонувати свої умови договору.

У статті 638 ЦПК України викладені правила укладення договору:

1. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

2. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У справі, яка переглядається, суд встановив, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам і тарифами складає між сторонами кредитно-заставний договір.

Згідно ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Натомість надана позивачем копія Умов та правил не підписана відповідачем і тому не може бути належним чином ідентифікована в якості допустимого доказу укладення письмового договору на цих умовах. Поведінку позивача, який при укладенні договору кредиту не надає позичальнику Умови та Правила, на яких укладений договір кредиту, з точки зору стороннього спостерігача та загальних принципів цивільного законодавства, справедливість, добросовісність та розумність, не можна вважати добросовісною і такою, що сприяє правової визначеності укладеного договору.

Позивач не надав до суду першої та апеляційної інстанції належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту у зазначених у розрахунку банка розмірах, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Про те, що за відсутності таких даних не можна вважати доведеними позовні вимоги за аналогічних обставин було викладено правову позицію у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320 цс16, від якої на день перегляду справи апеляційним судом не відбулося відступлення Великою Палатою Верховного Суду. Аналогічну правову позицію було викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 червня 2018 року у справі № 226/3556/15-ц (провадження№ 61-21373св18), яка також підлягає для застосування по цій справі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на той факт, що позивачем, в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано доказів про отримання саме ОСОБА_1 платіжної картки, що надає доступ до кредитних коштів, в матеріалах справи відсутні жодні правові підстави вважати, що кредитний договір про надання кредиту було укладено саме ОСОБА_1 , який не вміє читати і писати, то суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову банку.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

В контексті правил ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргуАкціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 16 вересня 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді П.В.Кісь.

О.М.Хорошевський.