Охтирський міськрайонний суд Сумської області
Справа № 583/4040/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2019 р. м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в особі:

головуючого - судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

присяжних ЧЕРНИШКІНА А.Ю.,

МАРЧЕНКО С.В.

при секретарі АРТЕМЕНКО О.С.

з участю прокурора ВОЛОХАТИХ К.С.

представника КЗ СОР "Обласний наркологічний

диспансер» лікаря-психіатра ОСОБА_3

особи, щодо якої вирішується питання про

примусову госпіталізацію, ОСОБА_1

представника особи, щодо якої вирішується питання про

примусову госпіталізацію ОСОБА_2

з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Охтирка цивільну справу за заявою

Т.в.о. заступника головного лікаря з загальних питань Комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

про застосування госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку

встановив:

19.09.2019 року до суду звернувся т.в.о. заступника головного лікаря з загальних питань Комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер». Вимоги мотивував тим, що 19.09.2019 року ОСОБА_1 доставлена до КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» у супроводі бригади швидкої медичної допомоги та працівників поліції у зв`язку з погіршенням психічного стану (згідно талону до супровідного листка № 27): перебуваючи в с. Климентове поводила себе агресивно, була багатослівна, «кидалась під машини». Зі слів працівників поліції та працівників швидкої медичної допомоги: бігала по вулиці, вибігала на дорогу, кидалась під машини, поводила себе неадекватно, погрожувала розправою. За висновком комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих.

Посилаючись на викладене, лікар-психіатр КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» просив застосувати відносно ОСОБА_1 госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В судовому засіданні представник заявника вимоги за заявою підтримала, просила їх задовольнити, пояснила, що ОСОБА_1 19.09.2019 року госпіталізована до КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» у зв`язку з погіршенням психічного стану. За висновком комісії лікарів-психіатрів хвора виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Прокурор в судовому засіданні підтримав вимоги за заявою представника КЗ «Обласний наркологічний диспансер».

В судовому засіданні представник особи, щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію, проти задоволення вимог за заявою лікаря заперечила, пославшись на недоведеність обставин, які є підставою для примусового психіатричного лікування.

Особа, щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію, в судовому засідання заперечувала факт захворювання, пояснила, що має віковий клімактеричний розлад, у зв`язку з чим проходила лікування в Глухівському психоневрологічному диспансері.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, виходив з наступного:

Відповідно до ст.. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України встановлює, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 340 ЦПК України, у заяві про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

У відповідності до ч. 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Як вбачається зі змісту статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини наголошував, що у відповідних витягах з «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року зазначено, що будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи. (рішення у справі ««Анатолій Руденко проти України» » (п. 63).

Судом встановлено, що згідно талону до супровідного листка № 27 бригади швидкої медичної допомоги 19.09.2019 року о 02.49 год. ОСОБА_1 була доставлена до КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» працівниками поліції та бригадою швидкої медичної допомоги в зв`язку з погіршенням психічного стану: перебуваючи в с. Климентове поводила себе агресивно, була багатослівна, «кидалась під машини».

Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії від 19.09.2019 року № 225 ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання - шизоафективного розладу, маніакальний тип, внаслідок чого виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих, потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Проаналізувавши встановлені у справі фактичні обставини та надані до заяви лікаря докази, суд вважає, що ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад, її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах.

В той же час, протягом розгляду справи судом не знайшли підтвердження доводи за заявою лікаря про те, що внаслідок психічного розладу ОСОБА_1 вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Суд не приймає до уваги надану заявником копію талону до супровідного листа № 27 бригади швидкої медичної допомоги від 19.09.2019 року про начебто неадекватну поведінку ОСОБА_1 , оскільки з цього доказу суд позбавлений можливості встановити істотні обставини у справі про осіб, яким дії ОСОБА_1 створюють небезпеку.

Оцінивши наданий суду висновок лікарів-психіатрів, суд вважає, що їх твердження про небезпечну для оточуючих поведінку ОСОБА_1 внаслідок встановленого у неї захворювання, не знайшли підтвердження належними і допустимими доказами.

Суд вважає, що наявність психічного захворювання ОСОБА_1 без встановлення наслідків цієї поведінки, що передбачено статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», не може бути підставою госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку.

За висновком суду заява лікаря-психіатра КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» про застосування відносно ОСОБА_1 госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку задоволенню не підлягає за недоведеністю.

Доказів, які б спростовували встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду, суду надано не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 339-342 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні заяви т.в.о. заступника головного лікаря з загальних питань Комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу ХІII «Перехідні положення» ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області О.О. КОВАЛЬОВА

Присяжні А.Ю. ЧЕРНИШКІН

С.В. МАРЧЕНКО