Справа№591/4337/18
Провадження №2/592/4069/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді - Катрич О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Тіптюк В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - АТ КБ „ПриватБанк" звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 , згідно укладеної угоди за № б/н від 24.05.2006 року отримав кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за вищевказаним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти.

Однак, відповідач своїх обов`язків за вищезазначеною кредитною угодою не виконує належним чином, а тому позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 17 833 грн. 06 коп. та 1762 грн. 00 коп. судового збору .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить стягнути з відповідача заборгованість в повному обсязі. Підстави на які посилається ОСОБА_1 є безпідставними, надавши з цього приводу відзив на заяву про перегляд заочного рішення (а.с. 68-113)

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, у задоволенні позовних вимог просить відмовити з підстав, вказаних у заяві про перегляд заочного рішення по справі (а.с. 60-63), зазначивши, що письмового договору з АТ КБ «ПриватБанк» не підписував, а фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку дії договору, проценти на неустойку нараховані неправомірно. Просить відмовити у задоволенні позову через пропуск позивачем позовної давності.

Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено під час розгляду справи, ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, підписав заяву № б.н. від 24.05.2006р., згідно якої отримав від позивача кредит у розмірі 5000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 12).

Представник позивача у позові посилається на те, що ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, але при цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року (справа № 342/180/17) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.05.2006р. шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В той же час, як убачається з матеріалів справи, відповідно до заяви від 24.05.2006 року, відповідачу було випущено кредитну картку строком на три роки. Таким чином строк позовної давності по стягненню заборгованості почав відліковуватися з 25.05.2009 року і сплив 25.05.2013 року. а позивач до суду звернувся 19.07.2018 року. Із розрахунку заборгованості (а.с. 7-11) вбачається, що наявна заборгованість в сумі 6 432 грн. 73 коп. Однак жодних доказів щодо укладення додаткових угод, щодо продовження строку дії картки позивачем не надано. За вищевказаних обставин брати до уваги положення Умов та правил надання банківських послуг не можна.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України)

Також, ч. 3 ст. 267 ЦК України наголошує на тому, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням того, що відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності, а доказів на те, що строк пропущено позивачем з поважних причин суду не надано, є всі правові підстави для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 13, 76, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Катрич