Справа № 203/3023/19
УХВАЛА

27 серпня 2019 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву представника Дніпровської міської ради про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи приватні нотаріуси Дніпровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., Павловська Г.О., Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсними правочинів, скасуванні записів про державну реєстрацію права власності.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, ч.1 ст.152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно ч.ч.1,6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Види забезпечення позову визначені ст.150 ЦПК України. Зокрема, п.п.1,2,4 ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору.

Відповідно до роз`яснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З позовної заяви вбачається, що Дніпровської міською радою пред`явлено позов про визнання недійсними договорів довічного утримання, купівлі-продажу, іпотеки квартири АДРЕСА_1 , а також скасування записів про державну реєстрацію права власності на квартиру за відповідачами. В обгрунтування позову зазначено, що вказана квартира перебувала у комунальній власності та незаконного відчужена на користь відповідачів.

Відповідно до наданих до позову інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які підтверджують реєстрацію за відповідачами права власності на спірну квартиру, вбачається, що останні сформовані станом на 2016 рік.

В зв`язку з цим, вказані довідки не можуть бути належним доказом тому, кому на теперішній час належить спірна квартира та, що після останньої реєстрації права власності на неї за відповідачем ОСОБА_1 , остання не була відчужена на користь інших осіб, які не є стороною у справі та права яких можуть бути порушенні внаслідок вжиття запропонованих заходів забезпечення позову.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви за недоведеністю підстав для вжиття заходів забезпечення позову належними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149,150,152,153,258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника Дніпровської міської ради про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя С.Ю.Казак