Провадження № 2/641/1873/2019 Справа № 641/5987/19
23 вересня 2019 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого- судді - Григор`єва Б.П.,
за участю секретаря судового засідання - Максимової Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов`язання вчинити дії, -
Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 .
В обґрунтування позову, зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27 січня 2003 року їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстровані вона та відповідачка. Однак ОСОБА_2 в квартирі не проживає з 2008 року, жодних стосунків вони не підтримують. Відповідач не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей відповідача в квартирі немає. Реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає їй як власнику розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. В зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.
Позивач надала суду заяву відповідно до якої просила розглянути справу за її відсутності, просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відзив на позов не надала.
Представник третьої особи Департаменту реєстрації Харківської міської ради Гупал Н.О. - в судове засідання не з`явилась, надала пояснення в яких зазначила, що підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є, зокрема, судове рішення, яке набрало законної сили. У зв`язку з цим, рішення суду, яке набрало законної сили та подане до Департаменту реєстрації Харківської міської ради як підстава проведення реєстраційної дії є обов`язковим для виконання. Просила рішення прийняти відповідно до норм матеріального та процесуального права.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного.
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27 січня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Свирид Н.О. за реєстровим № 836, а також зареєстрованого за № п-3-2570 від 07.02.2003 року в Харківському міському бюро технічної інвентаризації, на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 .
Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Мешканці будинку АДРЕСА_1 склали акт, яким підтвердили факт, що ОСОБА_2 за спірної адресою не проживає з лютого 2008 року.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення Перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
Правова позиція Верховного суду України по справі № 6-92цс15, викладена в Постанові від 27.05.2015 року, вказує, що передбачений ст. 391 ЦПК України спосіб захисту усунення перешкод власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України встановлено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно статті 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошеною померлою.
Згідно зі ст. 11 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.
При таких обставинах суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням заявлена обґрунтовано, знайшла підтвердження в судовому засіданні і підлягає задоволенню.
Позовна вимога щодо зобов`язання Департаменту реєстрації Харківської міської ради зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили та подане до Департаменту реєстрації Харківської міської ради як підстава проведення реєстраційної дії є обов`язковим для виконання.
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір, пов`язаний з розглядом справи, стягується з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 150, 158, 168 ЖК України, ст. ст. 316, 317, 321, 386, 391,405 ЦК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: невідомий, останнє відоме місце проживання : АДРЕСА_1 .

Третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради, , адреса місцезнаходження: м. Харків, м-н Конституції, 7.

Суддя: Б. П. Григор`єв