ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/224/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 310020000 Демчик Р.В. Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Демчика Р.В., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , повний текст рішення складений 24 червня 2019 року, - :

в с т а н о в и в :

В січні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1999 року по 25 січня 2005 року.

06 грудня 2004 року Придніпровським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист № 2-4682 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітніх дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян до досягнення дітьми повноліття.

По досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття відповідач відмовився надавати допомогу на її утримання.

Позивач зазначає, що на час звернення до суду із позовом, ОСОБА_3 навчається на 1 курсі Технічного Університету в Брно Чеської Республіки на факультеті електротехніки та комунікаційних технологій , навчається на денній формі навчання не має змоги працювати та перебуває на її утримання.

З метою досудового врегулювання спору зверталась до відповідача з проханням надати добровільну допомогу, проте відповідач відмовився.

З таких підстав просила суд стягнути з ОСОБА_1 щомісячно на її користь на утримання повнолітньої доньки , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку до досягнення нею 23-х років за умови, що вона продовжить навчання.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на час навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 січня 2019 року та до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне, необґрунтоване, постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального права та при неповному з`ясуванні обставин, що призвели до неправильних висновків, а по справі ухвалити нове рішення яким в позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при постановленні рішення суду не звернув увагу на те, що із вказаним позовом повинна звернутися саме донька ОСОБА_3 , оскільки є повнолітньою, дієздатною, проживає і навчається в іншій країні і не проживає із позивачем, тому позивач не має права звертатися із вказаним позовом, і аліменти повинні бути стягнуті саме на користь доньки, а не на інших осіб.

Також суд не маючи достовірних даних, що третя особа, повідомлена про вказаний спір, про час і місце розгляду справи розглянув справу та не переконався, що надані письмові пояснення підписані саме третьою особою.

Судом не було враховано при визначенні розміру аліментів, що у відповідача є інші діти, а саме: ОСОБА_8 , 1995 року народження, ОСОБА_3 , 2000 року народження, та ОСОБА_9 , 2003 року народження та не враховано, що на останню він сплачує аліменти і у нього відсутня заборгованість по аліментах , а також має літню хвору матір, яка потребує від нього матеріальної допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, вважаючи обставини, викладені в апеляційній скарзі безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду прийняте з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Відзив мотивовано тим, що апелянту відомо, що третя особа особисто через електронну адресу направила зі своєї електронної пошти пояснення та заяву, а також копію паспорту, який знаходиться у неї, що свідчить про те, що третя особа особисто направила вказані документи до суду і була повідомлена про час та місце розгляду вказаної справи.

Також зазначає, що апелянт не надав до суду доказів на підтвердження того, що він допомагає своїй літній хворій матері.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте таким вимогам рішення суду не відповідає.

Постановлюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є особою працездатного віку та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки.

Але повністю із такими висновками суду погодитись не можна.

Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (не залежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час розгляду справи ОСОБА_3 досягла 18 років та навчається в Технічному Університеті в Брно Чеської Республіки на факультеті електротехніки та комунікаційних технологій, не працює та перебуває на утриманні матері - ОСОБА_2 .

Відповідно Акту про фактичне проживання особи за місцем реєстрації від 28 грудня 2018 року, засвідченого директором КП «Придніпровське СУБ», вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період літніх та зимових канікул проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Довідки про навчання від 01 жовтня 2018 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в Технічному Університеті в Брно за спеціальністю: інформаційна безпека.

Також судом було встановлено і сторонами не заперечувалось, що відповідач матеріальної допомоги на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не надає. Також судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших осіб, які перебувають на його утриманні, не встановлено.

Визначаючи підстави для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, судом враховано правила статей 182, 199 СК України, надано оцінку зібраним у справі доказам для визначення належного до сплати розміру аліментів.

Також судом встановлено, що відповідач є працездатною особою і законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку повнолітній донці, яка навчається та потребує матеріальної допомоги.

Проте, стягуючи кошти на утримання повнолітньої доньки на час навчання, суд першої інстанції не врахував, що відповідач сплачує аліменти на неповнолітню доньку, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнув аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Тому враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що розмір аліментів необхідно зменшити з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що на його утриманні перебуває також літня хвора мати , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не варте уваги, поскільки до суду не було надано належні докази на підтвердження зазначеного.

Також не варте уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 не має право на звернення до суду із вказаним позовом, оскільки повнолітня донька, яка навчається не проживає із позивачем.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як вбачається із Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання , зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є АДРЕСА_1 .

Отже, враховуючи вищевикладене та знаходження на його утриманні неповнолітньої дитини, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає можливим зменшити розмір стягнутих аліментів з 1/4 до 1/6 частини.

За таких обставин рішення суду підлягає зміни.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2019 року змінити.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: