Провадження № 2/582/121/19
Справа № 582/262/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2019 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Жмурченко В.Д.,

за участю секретаря Коваль В.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Алфімова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахопродукт 2007" до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "Провідна", про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 162 234 грн., та судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 09.02.2018 року ОСОБА_6 , керуючи автомобілем ВАЗ 21214, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , порушила правила дорожнього руху України і здійснила виїзд на зустрічну смугу руху на автодорозі «Білопілля - Терни - Липова Долина - Гадяч», де зіткнулася із зустрічним автомобілем Mercedes - Benz Sprinter 413 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Птахопродукт - 2007» та перебував під керуванням ОСОБА_4 , який працює водієм в ТОВ «Птахопродукт - 2007». Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля є позивач. Відповідач згідно постанови Липоводолинського районного суду Сумської області від 29.03.2018 по справі про адміністративне правопорушення визнала свою вину у правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП. У зв`язку з тим, що у ДТП визнано винним відповідача, позивач звернувся до страховика із заявою про дану подію та надав копії документів, для отримання належного страхового відшкодування за шкоду спричинену внаслідок ДТП. Страховиком було перераховано позивачу страхове відшкодування у розмірі 95000,00 грн. Так, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №18/143 «Про оцінку транспортного засобу», проведеного приватним підприємством «Роменекс - Л», вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля MB Sprinter 413 CDI, становить 257 234 грн. 00 коп. Враховуючи, що страховиком виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 95000,00 грн., позивач просить стягнути із відповідача спричинені збитки у розмірі 162 234 гривень (257 234 95 000 =162 234, де 257 234 вартість загальних збитків, 95 000 - розмір відшкодування страхової фірми, 162 234 - розмір невідшкодованих збитків). На підставі викладеного, позивач вважає, що відповідач своїми діями порушив права позивача, які гарантовані діючим законодавством України, чим наніс позивачу значну матеріальну шкоду.

Представником відповідача було надано відзив на позов, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з тих підстав, що позов товариства суперечить вимогам ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 С ОСОБА_8 О ОСОБА_8 позов підтримала з підстав викладених у ньому, позовні вимоги просила задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача Алфімов В.В. проти позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

Треті особи у справі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та представник Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Провідна", які належним чином повідомлені про час, дату, місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, ОСОБА_4 надав до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.02.2018 року ОСОБА_6 , керуючи автомобілем ВАЗ 21214, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить, ОСОБА_3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ), порушила правила дорожнього руху України і здійснила виїзд на зустрічну смугу руху на автодорозі «Білопілля - Терни - Липова Долина - Гадяч», де зіткнулася із зустрічним автомобілем Mercedes - Benz Sprinter 413 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Птахопродукт - 2007» (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ) та перебував під керуванням ОСОБА_4 , який працює водієм в ТОВ «Птахопродукт - 2007» (наказ №14 - П від 07.12.2012 року).

Вина ОСОБА_6 у вчиненні ДТП встановлена постановою Липоводолинського районного суду Сумської області від 29.03.2018 року (а.с.112).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію, автомобіль Mercedes - Benz Sprinter 413 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить позивачу ТОВ «Птахопродукт - 2007» (а.с.10).

Автомобіль Mercedes - Benz Sprinter 413 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час ДТП був застрахований у ПАТ «СК «Універсальна» .

Як зазначає позивач, страховиком було перераховане страхове відшкодування у розмірі 95000, 00грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

З огляду на зазначені положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Зазначені правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно з п. 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.

Крім того, судом встановлено, що згідно Полісу №АК/3180678 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.04.2017 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 100000 грн. (а.с.104).

Згідно договору про врегулювання страхового випадку № за договором ОСЦПВ №АК/3180678 від 20.04.2017 страховик ПАТ «Страхова компанія «Провідна» та заявник (позивач) ТОВ «Птахопродукт-2007» в особі директора ОСОБА_9 . дійшли згоди, що розмір страхового відшкодування за подією є остаточним та складає 95000 грн., що виплачено позивачу. При цьому страхова сума (ліміт відповідальності) відповідно договору складає 100000 грн. за різницею 500 грн франшизи.

Виходячи з цього страховик не виплатив позивачу 4500 грн згідно Полісу №АК/3180678 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.04.2017.

Таким чином, позивач має право вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи, відповідача ОСОБА_6 , на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, але не має права вимагати із відповідача недоплачену страховиком суму страхового відшкодування у розмірі 4500 грн.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №18/143 «Про оцінку транспортного засобу», проведеного приватним підприємством «Роменекс - Л», вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля MB Sprinter 413 CDI, становить 257 234 грн. 00 коп. (а.с.24), а позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 95000 грн.

У зв`язку із зазначеним, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, не припинилось виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України), і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика, у розмірі 157734 грн, виходячи із наступного розрахунку (257234,00 грн. вартість матеріальної шкоди - 95000, 00 грн сума виплаченого страхового відшкодування 4500 грн невиплачена страховиком сума страхового відшкодування), що встановлено вимогами статті 1194 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог що становить 2366,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахопродукт 2007" до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "Провідна" про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,- задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахопродукт 2007" (Сумська область, смт Липова Долина, вул. Русанівська, 15/1, ) збитків завданих джерелом підвищеної небезпеки у розмірі 157734 (сто п`ятдесят сім тисяч сімсот тридцять чотири) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахопродукт 2007" (Сумська область, смт Липова Долина, вул. Русанівська, 15/1, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2366 (дві тисячі триста шістдесят шість) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням п.п. 5 п. 15 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України від 15.12.2017, до Сумського апеляційного суду через Недригайлівський районний суд Сумської області.

Повне рішення складено 07 жовтня 2019 року.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : В. Д. Жмурченко