Справа № 466/3972/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Донченка Ю.В.

секретаря судового засідання Окілка В.М.

Справа № 466/3972/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Шевченківського району - управління "Служба у справах дітей" Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про припинення права власності на частку у майні та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном,

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_4 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_5 , представника 3-ої особи ОСОБА_6 -

в с т а н о в и в:

22.05.2018 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у майні. В ході розгляду справи, судом залучено до справи в якості 3-ої особи Службу у справах дітей Шевченківського району - управління "Служба у справах дітей" Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

В обґрунтування позову посилається на те, що його донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником 2/3 часток у праві спільної власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , як спадкоємець за законом після смерті матері - ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03.03.2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Коцюрубою Л.Я. видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 на 2/3 частки у праві власності на вказане нежитлове приміщення з урахуванням 1/3 частки від якої відмовився батько спадкодавця - ОСОБА_8 . На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, 03.03.2018 року в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис № 25121287 про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на 2/3 часток у праві власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 Нежитлове приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 31,5 кв.м., належало спадкодавцю - ОСОБА_7 на підставі договору купівлі - продажу нежитлового приміщення, посвідченого 14.02.2014 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Попович Ю.О., зареєстровано в реєстрі за № 699. Право власності на підставі вказаного договору 14.02.2014 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що видано відповідний витяг № 17783840 від 14.02.2014 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.01.2018 року, співвласником 1/3 частки у праві власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_3 . На підставі цього свідоцтва про право на спадщину за законом, 24.01.2018 року в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис № 24521663 про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на 1/3 частку у праві власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .

На його замовлення, судовим експертом Перепелиця Б . Ю. згідно договору № 03/23-18 від 23.03.2018 року, було проведено експертне дослідження та 25.04.2018 року вказаним судовим експертом складено висновок № 01/03-18, яким надано відповіді на поставлені на вирішення експертизи питання: 1) Немає технічної можливості відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 31,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників 1/3 та 2/3 без шкоди існуючого його використання в якості перукарні. 2) Ринкова (дійсна) вартість нежитлового приміщення перукарні, загальною площею 31,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час проведення експертного дослідження становить 598 065 грн. без ПДВ. Таким чином, ринкова (дійсна) вартість 1/3 частки нежитлового приміщення перукарні АДРЕСА_1 , загальною площею 31,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , станом на час проведення експертного дослідження (25.04.2018 року) становить - 199 355,00 грн. Враховуючи, що загальна площа нежитлового приміщення АДРЕСА_1 становить 31,5 кв.м., 1/3 частки, власником якої є відповідач, може становити не більше 10,05 кв.м., тобто є незначною та враховуючи технічні характеристики цього приміщення, окремо використовуватись відповідачем не може. Крім того, в позові зазначає про те, що коли мати ОСОБА_2 хворіла і була прикута до ліжка відповідачка забрала ключі від нежитлового приміщення, та суворо заборонила їй навідуватись туди, хоча донька допомагала матері у діяльності перукарні. А через три дні після смерті матері, ОСОБА_3 взагалі вигнала ОСОБА_2 з дому, де вона проживала з матір`ю. Таким чином, враховуючи негативне ставлення ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , дійти згоди щодо мети та порядку використання цього майна не вдається, тому спільне з відповідачем володіння і користування нежитловим приміщенням є неможливим.

Нежитлове приміщення АДРЕСА_1 було придбане матір`ю ОСОБА_2 виключно за свої кошти, а ремонт і облаштування цього приміщення, як перукарні, було здійснено за кошти надані ОСОБА_9 - бабцею ОСОБА_2 , які вона отримала в кредит та самостійно виплатила.

Вважає, що істотної шкоди інтересам ОСОБА_3 припинення права власності на частку не завдасть, оскільки це приміщення є нежитловим, тому не може використовуватись для проживання, а жодної діяльності відповідач у цьому приміщенні не здійснювала та не здійснює, а також припинення права власності відповідача на 1/3 частку нежитлового приміщення АДРЕСА_1 не завдасть істотної шкоди правам та інтересам відповідача, оскільки вказане приміщення не використовується відповідачем для отримання доходу.

Таким чином, вважає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має право, сплативши відповідачу грошову компенсацію вартості 1/3 частки нежитлового спірного приміщення, припинити її право власності та одночасно самій стати одноосібним власником спірного нежитлового приміщення.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 подала суду зустрічний позов, де просить усунути перешкоди в користуванні майном. Такі вимоги обґрунтовує тим, що власником 1/3 ідеальної частини нежитлового приміщення АДРЕСА_1 вона стала на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті доньки- ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Власником 2/3 ідеальних частин даного нежитлового приміщення є її внучка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Спірне нежитлове приміщення було придбане її донькою на підставі договору купівлі - продажу від 14.02.2014 року. Шлюб між її донькою ОСОБА_7 та відповідачем по зустрічному позову ОСОБА_1 був розірваний 28.10.2010р. рішенням Личаківського районного суду м. Львова. Після розірвання шлюбу донька з внучкою перейшли жити в квартиру АДРЕСА_2 . Вони з донькою проживали однією сім`єю. Весь цей час вона доглядала за внучкою ОСОБА_2 , а донька, придбавши в 2014 році спірне нежитлове приміщення здійснювала в ньому підприємницьку діяльність, використовуючи дане приміщення під перукарню. В 2014 року їй була встановлена третя група інвалідності та призначена мінімальна пенсія. Інвалідність встановлена безтерміново, їй протипоказана важка фізична праця.

Основним джерелом, за рахунок якого жила їхня сім`я, це були доходи від діяльності, яку здійснювала донька ОСОБА_7 у спірному нежитловому приміщенні. У ОСОБА_2 ніколи не було ключів від спірного нежитлового приміщення і остання не допомагала доньці у діяльності перукарні, оскільки ОСОБА_7 була прикута до ліжка через хворобу. Вона ж весь час, поки донька ОСОБА_7 хворіла, доглядала за нею. В доньки був непогашений кредит, який погашався ОСОБА_10 , що підтверджується квитанцією від 06.06.17р. Використання нею своєї частки, яка належить їй у спірному нежитловому приміщенні, а також розпорядження нею дасть їй можливість отримувати додатковий дохід до її мінімальної пенсії по інвалідності, а тому припинення права на цю частку завдасть їй істотної шкоди.

Не погоджується із твердженням позивача про те, що вона вигнала внучку з дому і в неї склались із останньою неприязні стосунки, ОСОБА_2 сама виявила бажання проживати із батьком після смерті матері, а вона лише має намір зберегти перукарню на майбутнє для внучки, поки вона сама не зможе вирішувати, як з даним майном розпорядитись. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 покликається в своєму позові на те, що вона не здійснювала і не здійснює в спірному приміщенні ніякої діяльності. Однак, відповідач за зустрічним позовом поміняв ключі в спірному нежитловому приміщенні, а тому вона використовувати дане приміщення для отримання доходу від використання своєї частки не може.

Із врахуванням того, що відповідач по зустрічному позові перешкоджає користуватись її власністю, тому вимушена звернутись за захистом своїх інтересів до суду з даним позовом. Проти позову ОСОБА_1 щодо припинення належної їй на праві власності частки у нежитловому приміщенні АДРЕСА_1 категорично заперечує, так як припинення її права на частку у спільному майні завдасть істотної шкоди.

Крім того, вважає, що вартість спірного нежитлового приміщення, зазначена в долученому ОСОБА_1 до первісного позову Висновку експерта № 01/03-18, виконаного ФО-П судовим експертом Перепелицею Б.Ю. згідно договору № 03/23-18 від 23.03.2018р.. значно занижена.

Ухвалою судді від 25 травня 2018 року позов залишено без руху.

Ухвалою судді від 08.06.2018 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено справу в підготовче засідання.

07.06.2018 року позивач подав заяву про забезпечення позову якою просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на 1/3 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження 1/3 частки зазначеного майна.

Ухвалою судді від 08.06.2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовлено.

Ухвалою суду від 02 липня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

16.07.2018 року відповідачем по справі подано зустрічний позов, який прийнятий судом.

11.09.2018 року ухвалою суду витребувано докази - реєстраційну справу на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 .

24.09.2018 року позивачем подано додаткові пояснення.

Ухвалою суду від 27 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у майні та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном призначено судову будівельно-технічну експертизу.

У відповідності до положень п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, провадження у справі зупинено на час проведення судової будівельно-технічної експертизи.

16 липня 2019 року на адресу суду надійшов висновок судової оціночно-будівельної експертизи № 5221 від 10 липня 2019 року.

Ухвалою суду від 17.07.2019 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 29.08.2019р. у задоволенні повторної заяви ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовлено.

Справа по суті до 11.09.2019 року жодного разу не слухалась.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили припинити право власності відповідача ОСОБА_3 на 1/3 частку нежитлового приміщення перукарні АДРЕСА_1 загальною площею 31,5 кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 стягнувши в користь ОСОБА_3 компенсацію її вартості в сумі 225 264 грн., що внесені позивачем ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду; визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) право власності на 1/3 частку нежитлового приміщення перукарні АДРЕСА_1 загальною площею 31,5 кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності відповідачці ОСОБА_3 та надали пояснення, що відповідають змісту позовної заяви. Крім того, позивач зазначив, що відповідачка участі в утриманні даного нежитлового приміщення ніколи не брала, оскільки спірне приміщення було придбане його покійною колишньою дружиною - ОСОБА_7 , а відтак припинення права власності на її частку у спірному приміщенні із грошовою компенсацією не завдасть їй жодної шкоди. Суму компенсації ним визначено відповідно до висновку судового експерта № 5221 від 10.07.2019 року, згідно з яким ринкова вартість 1/3 частки нежитлового приміщення перукарні АДРЕСА_1 загальною площею 31,5 кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 становить 225 264 грн. Вказану суму ним було внесено на депозитний рахунок суду, що підтверджується відповідною квитанцією. Просили відмовити у зустрічному позові за безпідставністю позовних вимог, оскільки жодних перешкод з боку позивача у користуванні відповідачем 1/3 частки нежитлового приміщення перукарні АДРЕСА_1 загальною площею 31,5 кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 не здійснювалось, доказів протилежного відповідач не надала.

Відповідач та її представник в судовому засіданні первісний позов заперечили та дали аналогічні пояснення тим, які викладені у зустрічній позовній заяві. Просили в первісному позові відмовити та задоволити зустрічний позов.

Представник 3-ої особи вважав, що первісний позов є підставним і таким, що підлягає до задоволення; щодо зустрічного позову, то такий є безпідставний і просив відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка являється мамою позивача та колишньою свахою відповідачки показала, що у її онучки ОСОБА_2 із відповідачкою, яка є її бабцею склались погані відносини. Відразу після смерті її невістки ОСОБА_7 -21.07.2017 року , відповідачка вигнала ОСОБА_2 з дому і остання з того часу проживає з нею. Відповідачка ОСОБА_3 жодного відношення до спірного приміщення перукарні АДРЕСА_1, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 немає, оскільки кошти на придбання даного приміщення давала покійна ОСОБА_7 і вона в розмірі 75 000 грн., які взяла в кредит. На даний час ключі від спірного приміщення знаходяться у ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що позивач є її батьком, відповідачка є її бабцею. До смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 вона проживала у квартирі разом із мамою, відповідачкою та дідусем. Із відповідачкою у них погані відносини, з дідусем - хороші, він після смерті матері свою частку відразу переписав на неї. Відповідачка жодного відношення до спірного приміщення немає, батько - позивач по справі поміняв ключі від приміщення перукарні АДРЕСА_1, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 та віддав їй, ключі знаходяться у неї. На даний час приміщення не використовується.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що відносини між онучкою ОСОБА_2 та відповідачкою погані. Вони, всією родиною із сторони позивача просили останню віддати ( переписати) свою частку ОСОБА_2 , однак вона не погоджується.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що йому відомо, що відповідачку не пускають до спірного приміщення - перукарні, ключів у неї не було і таких їй не дають. Конкретно сказати, хто не пускає відповідачку до перукарні не може, оскільки не знає. Відносини між покійною ОСОБА_7 та відповідачкою були хороші, чи були скандали йому не відомо.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що відповідачка є його мамою. ОСОБА_7 - покійна його сестра проживала разом із донькою, батьками та забезпечувала відповідачку. Після того, як вона захворіла, відповідачка доглядала за нею. На даний час спірним приміщення ніхто не користується. Позивач поміняв замки і ключів не дав.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, оглянувши матеріали реєстраційної справи на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задоволити, в зустрічному відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в інтересах якої подано позов позивачем ОСОБА_1 , який являється її батьком ( а.с. 11,12) - на праві спільної власності належить 2/3 часток на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 ; іншому співвласнику - відповідачу ОСОБА_3 , яка являється бабцею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 10) - належить 1/3 частки вказаного спірного нежитлового приміщення.

Згідно із правовстановлюючими документами, що наявні в матеріалах справи, зокрема свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2018 р. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна) від 03.03.2018 р., ОСОБА_2 належить на праві власності 2/3 частки нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (03.03.2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Коцюрубою Л.Я. видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 на 2/3 частки у праві власності на вказане нежитлове приміщення з урахуванням 1/3 частки від якої відмовився батько спадкодавця - ОСОБА_8 . На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, 03.03.2018 року в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис № 25121287 про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на 2/3 часток у праві власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 ); відповідач ОСОБА_3 набула право власності на 1/3 частки шляхом прийняття спадщини за законом після смерті доньки ОСОБА_7 (На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, 24.01.2018 року в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис № 24521663 про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на 1/3 частку у праві власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 ) ( а.с.7-9).

Нежитлове приміщення АДРЕСА_1 загальною площею 31,5 кв.м., належало спадкодавцю - ОСОБА_7 на підставі договору купівлі - продажу нежитлового приміщення, посвідченого 14.02.2014 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Попович Ю.О., зареєстровано в реєстрі за № 699. Право власності на підставі вказаного договору 14.02.2014 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що видано відповідний витяг № 17783840 від 14.02.2014 року. ( а.с.5,6)

Відповідно до постанови Верховного Суду України у справі № 6-4цс14 від 19 лютого 2014 року, суд зазначає, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу зазначеної норми права у взаємозв`язку з положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 361 ЦК України слід дійти висновку, що право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки майна не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

У відповідності до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно висновку експерта № 01/03-18 від 25.04.2018 року - немає технічної можливості відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 31,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників 1/3 та 2/3 без шкоди існуючого його використання в якості перукарні.( а.с. 38-51).

Згідно висновку судового експерта № 5221 від 10.07.2019 року - дійсна ринкова вартість нежитлового приміщення перукарні АДРЕСА_1 загальною площею 31,5 кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 в цінах станом на час проведення дослідження, становить 675 793 грн.. Дійсна ринкова вартість 1/3 частки нежитлового приміщення перукарні АДРЕСА_1 загальною площею 31,5 кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 в цінах станом на час проведення дослідження, становить 225 264 грн. ( а.с. 212-219).

У відповідності до вказаного висновку, позивачем внесено на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Львівській області кошти у сумі 225 264 грн. в якості забезпечення компенсації вартості 1/3 частки приміщення.

Згідно пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року при визначенні грошової компенсації, суд повинен виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору.

Згідно зі ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Пунктом 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Оскільки згідно з чинним законодавством суд вирішує спори співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених пунктами 1-4 частини першої та частини другої статті 365 ЦК, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень статті 13, частини третьої статті 16, статті 319 ЦК у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу.

Судом встановлено, що неповнолітній доньці позивача в інтересах якої заявлений позов, та відповідачу належить на праві власності нежитлове приміщення АДРЕСА_1 . Спірне приміщення, згідно висновку експерта № 01/03-18 від 25.04.2018 року - немає технічної можливості відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , загальною площею 31,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників 1/3 та 2/3 без шкоди існуючого його використання в якості перукарні, припинення права власності за таких обставин не завдасть істотної шкоди відповідачу.

Крім того, судом встановлено, що на даний час спірне нежитлове приміщення не використовується і відповідачка ніколи не користувалась і не використовувала дане приміщення для отримання доходу, також спірне нежитлове приміщення не може використовуватись для проживання, жодних доказів на підтвердження викладених відповідачкою обставин, на які вона посилається у зустрічному позові суду не представлено, тому припинення права власності не завдасть істотної шкоди відповідачу.

Із врахуванням того, що між неповнолітньою ОСОБА_2 та відповідачкою по справі існують напружені стосунки, суд вважає, що спільне володіння та користування спірним нежитловим приміщенням є неможливим, а з врахуванням висновків експертів № 01/03-18 від 25.04.2018 року, № 5221 від 10.07.2019 року, а також внесення позивачем на депозитний рахунок вартості частки відповідача, суд приходить до висновку, що право відповідача на належну їй частку слід припинити, стягнувши в її користь компенсацію її вартості, що внесена позивачем ОСОБА_1 на депозитний рахунок та визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) право власності на 1/3 частку нежитлового приміщення перукарні АДРЕСА_1 загальною площею 31,5 кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), яка належала на праві власності ОСОБА_3 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном слід відмовити. Покликання відповідача на те, що їй чиняться перешкоди у користуванні спірним нежитловим приміщенням не знайшли свого підтвердження в суді, доказів протилежного відповідачкою суду не представлено. Також в суді досліджувався той факт, що відповідачка перебувала на утриманні в померлої ОСОБА_7 , який також в суді не підтвердився, оскільки відповідачка ще до смерті доньки тривалий час не працювала, з 2014 року отримує пенсію по інвалідності.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору - 1 993, 55 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

первісний позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Шевченківського району - управління "Служба у справах дітей" Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про припинення права власності на частку у майні - задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/3 частку нежитлового приміщення перукарні АДРЕСА_1 загальною площею 31,5 кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 стягнувши в користь ОСОБА_3 компенсацію її вартості в сумі 225 264 грн., що внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок № НОМЕР_4 з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, згідно квитанції № 64 від 29.08.2019 року.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) право власності на 1/3 частку нежитлового приміщення перукарні АДРЕСА_1 загальною площею 31,5 кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), яка належала на праві власності ОСОБА_3 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 понесені судові витрати на користь позивача ОСОБА_1 - 1 993, 55 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ;

3-я особа: Служба у справах дітей Шевченківського району - управління "Служба у справах дітей" Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, м. Львів, вул. Липинського, 11.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 19.09.2019 року.

Суддя Ю. В. Донченко