Справа № 639/4215/19
Пров. № 2/639/1551/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Рубіжного С.О.

за участю секретаря - Чубенко О.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в якому просить зобов`язати відповідача усунути порушення у користуванні колодязем та вентиляційної труби у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що в 2010 році відповідач ОСОБА_4 без попередження перекрив доступ до колодязя, який знаходиться на території домоволодіння. Відповідачі відмовляються відновити доступ до колодязя, вимагаючи грошову компенсацію за користування майном. Також від відповідач ОСОБА_4 незаконно перекрив вентиляційну трубу в будинку, в наслідок чого вона не має можливості обігріватися та готувати іжу. Із зазначеними вимогами вона вже зверталась до суду за захистом порушеного права, по справі № 2-863/2010 було прийнято рішення на ії користь. Проте на даний час відповідачі продовжують порушувати ії право на користування майном.

Відповідач ОСОБА_4 подав відзив на позов, в якому просить відмовити в його задоволенні. В обґрунтовування посилається на те, що він не є співвласником домоволодіння, оскільки у 1988 році подарував належну йому частку будинку свому синові ОСОБА_3 .. Зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх доводів. Будинок він побудував в період 1958-1960 р.р., який був суміжним з іншим будинком, що належав його дядькові ОСОБА_5 , та в зв`язку з економією будівельних матеріалів, зробили спільний димохід. При продажу ОСОБА_6 1-го поверху в 1964 році у нього була домовленість з покупцем щодо обладнання належному співвласнику свого приміщення окремим димоходом, що було зроблено покупцем. При набуті права спільної часткової власності, позивач убрала димохід та почала претендувати на спірний димохід, який не відповідає технічним характеристикам для використання усіма співвласниками будинку. Колодязь він побудував за власні кошти разом із власником сусідського будинку, разом із власником сусідського будинку, та при продажу 1-го поверху будинку колодязь на входив до відчуженого майна.

Відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позов, в якому просить відмовити в його задоволені посилаючись на те, що на підставі рішення суду від 27.07.1987 року по справі № 2-943/1987 за його батьком визнано право власності на 57/100 часток вищезазначеного домоволодіння. Згідно рішення суду колодязь не вказано як спільне майно, про що також зазначено в договорі дарування на його користь частки будинку. Під час продажу 1-го поверху будинку, новий власник також не мав права на користування колодязем. Також після продажу 1-го поверху будинку, новий власник зробив димохід від печі на першому поверсі та вивів його через приміщення 1-1, який відповідав технічним та протипожежним вимогам. Після перепланування першого поверху, димохід було демонтовано. Позивач всупереч технічних вимог використовує опалення свого приміщення. Вимоги позивача щодо відновлення димохода, який було перекрито 55 років тому, вражає безпідставними.

Позивач надала відповідь на відзив відповідача ОСОБА_3 , зазначивши що колодязь є спільним майном, на підставі чого вона має право користуванням ним. Димохід було перекрито в 2010 році і до того час вона використовувала його.

В судовому засіданні позивач та ії представник позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в заявах по суті справи. Також зазначила, що після вирішення судом спору в 2010 році, відповідачі продовжують порушувати ії право на користування майном. В 2009 році вона зверталась до правоохоронних органів зі спірного питання, про що винесені постанови про відмову в порушенні кримінальних справ щодо відповідача

Відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник проти позову заперечували, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. Зазначив, що продажу 1-го поверху будинку в 1964 році димохід проходив по підлозі другого поверху та під час переобладнання другого поверху під жиле приміщення, димохід було демонтовано.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить 172/2400 часток буд. АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину, реєстр.№ 4-1631 від 27.12.2006 року, відповідно до якого спадкове майно складається з житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за вищевказаною адресою. На земельній ділянці пл.. АДРЕСА_2 житловий будинок літ. А-1 з прибудовами цегла/дерево, житлова площа 49,5 кв.м. та надвірні будівлі: літня кухня-сарай «В», сарай літ. «Г», льох літ. «Б», 3 вбиральні літ. «И,Е,Д», огорожа 1-4, 6,7, колодязь 5 (а.с. 10,11).

Відповідачу ОСОБА_3 на праві власності належить 57/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель за вищевказаною адресою. Право власності набуто на підставі договору дарування , укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 19.04.1988 року, реєстр.№ 4-767, посвідченого Пятою Харківською державною нотаріальною конторою. 28.11.2018 року видано дублікат договору дарування за реєстр. № 1-323 державним нотаріусом Харківського обласного державного нотаріального архіву. Відповідно до договору, на земельній ділянці пл АДРЕСА_2 житловий будинок літ. А-2 з прибудовою цегляний, житлова площа 49,5 кв.м. та надвірні будівлі при ньому: сарай -літня кухня «В», вбиральня літ. «Д», вбиральня літ. «Е», огорожа 1, 3, 6,7, колодязь №5, приступки «в». 57/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель належали ОСОБА_4 на підставі Договору на право забудови земельного вчастку від 03 лютого 1960 року за р.№ 1-419 та рішення народного суду Жовтневого району м. Харкова від 27.07.1987 року /справа № 2-943/87 (а.с. 45).

Таким чином встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками спільної часткової власності.

Позивач займає приміщення 3-1, 3-2, 3-3, 3-4 1-го поверху будинку. В приміщенні 3-3 зазначена піч, яка зі слів позивача постійно нею використовувалась.

Відповідач ОСОБА_3 займає приміщення 2-го поверху будинку 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7.

Обставини щодо належності приміщень не оспорюються сторонами та підтверджується копіями технічних паспортів на будинок від 14.11.2006 року та від 11.061986 року (а.с. 6-9, 53-57, 95).

В січні 2009 року ОСОБА_1 зверталась до Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області щодо порушень з боку ОСОБА_4 , зазначивши, що останній закрив колодязь та заклав цеглою димохід. Згідно пояснень, останнього з 1987 року колодязь визнано його власністю, який він огородив парканом. Після пошкодження паркана пожежею, ОСОБА_1 самовільно без дозволу почала використовувати колодязь. Також пояснив, що в нього була окрема вентиляційна труба, а у ОСОБА_1 окрема вентиляційна труба. Але в 2007 році за його відсутність ОСОБА_1 самовільно переробила вентиляційну трубу і пустила через його трубу, через що його приміщення на 2-му поверсі задимлювалося. На його зауваження вона не відреагувала, у зв`язку з чим він і заклав трубу (а.с. 84, 85).

ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом до ОСОБА_4 з аналогічним вимогами. Заочним рішенням Жовтневого районного суду від 13 вересня 2010 року по справі № 2-863/2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_4 відновити попередній стан димовентиляційної труби в будинку за адресою АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_4 відкрити доступ до колодязя, який знаходиться на території домоволодіння за вищевказаною адресою (а.с. 58-61).

Заочне рішення суду не виконано, після ухвалення якого між сторонами продовжує існувати спір щодо користування спільним майном.

Сторонами у справах позовного провадження є позивач - особа, яка вважає, що її цивільне право порушене і яка пред`явила вимогу про захист порушеного права, і відповідач - особа, яку відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу визначає позивач і яка, виходячи із заявленої тим правової позиції, порушує (не визнає, оспорює, заперечує) його право та має відповідати за позовом, у результаті задоволення якого повинна вчинити відповідні дії (утриматися від таких), може бути примушена до вчинення відповідних дій з метою поновлення прав позивача тощо.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Як зазначено вище, ОСОБА_4 подарував належну йому частку домоволодіння ОСОБА_3 , на підставці чого ОСОБА_4 не є співаником спільного майна та є неналежним відповідачем по справі. Тому вимоги до нього є безпідставні.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно правовстановлюючих документів на нерухоме майно сторін, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , кожному окремо до визначених часток належить відповідна частина надвірних будівель,зокрема колодязь № 5.

Посилання відповідача ОСОБА_3 на те, що колодязь є особистим майном відповідно до рішення суду суд оцінює критично, оскільки рішенням суду від 27.07.1987 року по справі № 2-943/1987, здійснено перерозподіл часток будинку між співвласниками та на підставі договору дарування йому передано у власність 57/100 часток з відповідною частиною надвірних будівель.

Таким чином ОСОБА_1 має право на користування колодязем № 5, що відповідає правовстановлюючим документам та вимогам законодавства.

Розглядаючи спір щодо усунення порушень у користуванні димоходом будинку, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України. кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з відповідною вимогою, позивачем не надано доказів, щодо порушеного права на користування майном. Так позивачем не доведено в якому технічному стані знаходився димохід будинку на час набуття нею права власності на частину будинку, чи використовувався він за призначенням, яким чи не порушує його використання права інших співвласників будинку.

Судом було роз`яснено право щодо проведення судової експертизи по справі для встановлення обставин по справі, про що не заперечував відповідач. Проте стороною позивача не було заявлено відповідне клопотання.

На підставі зазначеного суд вважає, що позивачем не доведено порушення ії права на користування димовентиляційною трубою.

Враховуючи наведене, позов підлягає частковому задоволенню в частині вимог до ОСОБА_3 про усунення порушень користування позивачем колодязем № 5 домоволодіння за вищевказаною адресою.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 768, 40 грн..

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь позивача, судовий збір в сумі 384, 20 грн., пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 264, 265 ЦПК України, ст. 358 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні майном ОСОБА_1 , а саме відновити доступ до колодязя № 5, що розташований на земельній ділянці домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі через Жовтневий районний суд м. Харкова апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи - протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , 1932 року народження, ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , , зареєстроване місце проживання: , АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Російської Федерації, РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 15 жовтня 2019 року.

Суддя С.О. Рубіжний