Провадження №2/200/4501/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 березня 2019 року. Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого: судді Томаша В.І., при секретарі - Кубрак К.В., розглянувши у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів», -

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі виконавчого листа №200/372/13-ц від 04.02.2013р., який виданий Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, 22.07.2003р.н. в розмірі ј частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Примусове стягнення здійснюється Шевченківським відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області (виконавче провадження №42682381). В звязку з ухиленням відповідача від сплати аліментів утворилась заборгованість, яка станом на грудень 2018р. складає 85 953 грн. 02 коп.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася.

Від представника позивача адвоката ОСОБА_4 надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак причину неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань, заперечень суду не надавав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який згідно рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2011 року було розірвано. Під час шлюбу народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні.

За рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2013 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили 15 лютого 2013 року, з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття.

На підставі вказаного рішення, Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист №200/372/13-ц від 04 лютого 2013 року, який знаходиться на примусовому виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області (виконавче провадження №42682381).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який видано Шевченківським відділом ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, станом на 01 грудня 2018 року заборгованість зі сплати аліментів за вказаним вище виконавчим документом складає 85 953 грн. 02 коп.

Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КИ №356836 від 16 листопада 2016 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_5, та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з «Князева» на «Матвієнко».

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно частини 1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Такої правової позиції дійшла ОСОБА_6 Верховного Суду в своїй постанові від 25 квітня 2018 року, прийнятої за наслідками розгляду справи №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18).

У відповідності з ч.ч.5, 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», ст.263 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З приведеного представником позивача адвокатом ОСОБА_4 розрахунку вбачається, що сума пені з квітня 2014 року по грудень 2018 року складає 533 459 грн. 71 коп..

Оскільки приписами ст.196 СК України обмежено розмір суми неустойки (пені), яка може бути стягнута з боржника, до розміру, який не може перевищувати 100 % заборгованості, суд приходить до висновку, що сума, яка підлягає стягненню повинна бути не більшою суми боргу.

Оцінюючи усі докази, які подані разом з позовною заявою та досліджені судом в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову, у звязку з чим вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з 01 квітня 2014 року по 01 грудня 2018 року в розмірі 85 953 грн. 02 коп.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, керуючись ст.141 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатськудіяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом ОСОБА_4 на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги від 06 вересня 2018 року, додаткову угоду до договору від 06 вересня 2018 року; акт здачі-приймання робіт (надання юридичних послуг) від 27 лютого 2019 року, з якого вбачається перелік наданої правової допомоги: попередня усна юридична консультація, ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та отримання розрахунку заборгованості з аліментів, аналіз судової практики, підготовка розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, підготовка та подача до суду позовної заяви та надання правничої допомоги у суді; квитанції №16428 від 04 жовтня 2018 року, №27982 від 31 жовтня 2018 року, №22923 від 06 грудня 2018 року, №14328 від 18 січня 2019 року про сплату адвокату ОСОБА_4 9700 грн..

Тому обсяг правової допомоги є доведеним, а розмір витрат на правову допомогу співмірним, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 9700 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180-182, 183, 196 СК України, ст. ст. 13, 76-78, 263, 264, 265, 267, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за виконавчим листом №200/372/13-ц від 04 лютого 2013 року за період з 01 квітня 2014 року по 01 грудня 2018 року у розмірі 85 953 (вісімдесят пять тисяч девятсот пятдесят три) грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 704, 80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 700 (девять тисяч сімсот) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя

Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська В.І. Томаш