Провадження №2/760/2314/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2019 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 23.07.2018 р. звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить:

стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 34974 грн. 43 коп.;

стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 2013 грн. 72 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. 00 коп.;

стягнути з відповідачів судові витрати.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач ОСОБА_1 посилається на наступне.

Так, 23.07.2017 р. о 10:00 год., водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Опель», н.з. НОМЕР_3, по просп. Глушкова, 44-А в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «КІА», н.з. НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_1, який, в свою чергу, зіткнувся з автомобілем «Шевролет», н.з. НОМЕР_5, що призвело до пошкодження трьох автомобілів.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України та постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2017 р. його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

Позивач зазначає, що він є власником автомобіля марки «КІА», н.з. НОМЕР_4, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Таким чином, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, був пошкоджений автомобіль позивача, що заподіяло йому матеріальну шкоду, і така шкода, як вважає позивач, підлягає відшкодуванню відповідачами з наступних підстав.

Так, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на день ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/3212653.

Однак, на місці ДТП водій ОСОБА_2 не повідомив інших учасників ДТП про те, що його цивільно-правова відповідальність застрахована.

У зв'язку з цим, 25.07.2017 р. позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з повідомленням про ДТП, надавши наявні в нього, на той час, документи, що мали значення для розгляду справи МТСБУ.

01.08.2017 р. він отримав від МТСБУ листа щодо того, що було відкрито справу МТСБУ № 43702 та, відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повідомлено про необхідність надання ряду документів для прийняття рішення щодо відшкодування завданої шкоди. Після такого повідомлення МТСБУ було визначено оцінювача, який здійснив оцінку матеріального збитку, завданого позивачеві у зв'язку з пошкодженням автомобіля «КІА», н.з. НОМЕР_4.

Відповідно до Звіту № 1557 про оцінку автомобіля Kia Venga 1.4 CRDi , номерний знак НОМЕР_1 від 08.08.2017 р., виконаного ФОП ОСОБА_4, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «КІА», н.з. НОМЕР_4, в результаті його пошкодження при ДТП складає - 36988,15 грн., з яких: 34974,43 грн. - вартість відновлювального ремонту та 2013,72 грн. - втрата товарної вартості.

Після огляду автомобіля оцінювачем, як зазначає позивач, він відремонтував пошкодження, отримані у ДТП, 23.07.2017 р.

02.10.2017 р. він подав до МТСБУ заяву про страхове відшкодування.

На вказану заяву він отримав лист-відповідь від 21.12.2017 р. № 3.1-05/33293, з якого йому стало відомо, що згідно з інформацією, отриманою з Централізованої бази даних МТСБУ, було встановлено, що по відношенню до транспортного засобу «Опель», н.з. НОМЕР_6, був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3212653, виданий страховою компанією ПрАТ «СК «Провідна», до якої й було запропоновано звернутися із заявою про відшкодування заподіяної шкоди.

03.01.2018 р. він направив заяву про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Провідна».

11.01.2018 р. його було повідомлено листом з вих. № 17-10/377 про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки після вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «КІА», н.з. НОМЕР_4, було частково відремонтовано, що не дає можливості ПрАТ «СК «Провідна» встановити розмір страхового відшкодування.

Позивач вважає, що ним виконано у повному обсязі вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та надано усі документи, необхідні для виплати страхового відшкодування.

Отже, із ПрАТ «СК «Провідна» на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту - 34974,43 грн., а втрату товарної вартості транспортного засобу у розмірі 2013,72 грн. необхідно стягнути безпосередньої з винної особи, а саме з ОСОБА_2

Крім того, позивач зазначає, що внаслідок винних та неправомірних дій ОСОБА_2, йому було заподіяно моральну шкоду. Моральна шкода полягає у стражданнях, які він пережив у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу. Душевних страждань завдало те, що транспортний засіб перебував у ремонті та він не міг використовувати його за цільовим призначенням. Знадобилося нераціонально витрачати свій час на організацію свого життя без транспортного засобу та відновлення пошкоджень автомобіля.

Моральну шкоду позивач оцінив у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою суду від 26.07.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, без виклику сторін.

20.08.2018 р. до суду від представника відповідача ПрАТ «СК «Провідна» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить відмовити у задоволенні позову. У поданому відзиві представник ПрАТ «СК «Провідна» посилається на те, що між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_2 був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3212653. Відповідно до полісу, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «OPEL Astra», державний номер НОМЕР_2.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

03.01.2018 р. із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Провідна» звернувся позивач ОСОБА_1, стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.07.2017 р. по пр. Глушкова, 44 А в м. Києві за участю забезпеченого транспортного засобу під управлінням ОСОБА_2 та «KIA Venga», державний номер НОМЕР_1, який знаходився під керуванням позивача.

09.01.2018 р. на виконання вимог ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в присутності позивача із застосуванням фотозйомки було проведено огляд пошкоджень автомобіля «KIA Venga», державний номер НОМЕР_1, за результатами якого складено Акт огляду транспортного засобу.

Згідно даного акту на момент огляду пошкодження авто не виявлено.

Вищезазначене свідчить, що на момент огляду автомобіль «KIA Venga», державний номер НОМЕР_1, вже був відремонтований і пошкодження, які були отримані в результаті ДТП, яка сталася 23.07.2017 р., усунуті.

Оскільки позивач після вказаної ДТП не зберіг пошкоджений транспортний засіб у такому стані, в якому він знаходився після ДТП, до огляду страховиком, відповідач не має можливості встановити розмір нанесеного матеріального збитку.

Тому, листом вих. № 17-10/377 від 11.01.2018 р. ПрАТ «СК «Провідна» на підставі п. 33.3 ст. 33 та п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Таким чином, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

02.11.2018 р. до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає вимоги позивача до ПрАТ «СК «Провідна» про стягнення суми страхового відшкодування повністю обґрунтованими, оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована за Полісом ОСЦПВВНТЗ № АК/3212653, а тому страхова компанія має відшкодувати позивачу шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Що стосується вимог позивача про стягнення з нього втрати товарної вартості, то відповідач ОСОБА_2 просив суд призначити у справі автотоварознавчу експертизу з огляду на те, що станом на дату ДТП строк експлуатації автомобіля позивача становив майже сім років, тому наявний обґрунтований сумнів щодо того, чи зазнав автомобіль позивача втрати товарної вартості.

Ухвалою суду від 12.11.2018 р., призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовні заяві, та надані докази.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просив не розглядати заявлене клопотання відповідача про призначення у справі автотоварознавчої експертизи, а заявлені позовні вимоги про відшкодування втрати товарної вартості в сумі 2013,72 грн. визнав, щодо відшкодування моральної шкоди заперечував.

Представник відповідача ПрАТ «СК «Провідна» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином, будь-яких заяв/клопотань від відповідача до суду не надійшло.

Заслухавши пояснення позивача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2, врахувавши їх доводи, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 23.07.2017 р. о 10 год. 00 хв., водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_3, по пр. Глушкова, 44 А в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, який в свою чергу зіткнувся з автомобілем НОМЕР_5, що призвело до пошкодження трьох транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР України.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2017 р., вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортного засобу автомобіля НОМЕР_6, ОСОБА_2, який вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Зазначеною постановою суду від 20.09.2017 р., ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Постанова набрала законної сили.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Встановлено, що у результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль НОМЕР_7, який належить позивачу, ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_10.

Встановлено, що 25.07.2017 р., ОСОБА_1 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з повідомленням про ДТП, надавши наявні в нього, на той час, документи, що мали значення для розгляду справи МТСБУ, оскільки на місці ДТП водій ОСОБА_2 не повідомив інших учасників ДТП про те, що його цивільно-правова відповідальність застрахована.

Листом від 01.08.2017 р. №3.1-05/18248, МТСБУ повідомило позивача про те, що відкрито справу МТСБУ № 43702 та, відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повідомлено про необхідність надання ряду документів для прийняття рішення щодо відшкодування завданої шкоди.

Згідно Звіту № 1557 про оцінку автомобіля Kia Venga 1.4 CRDi , номерний знак НОМЕР_1, складеного 08.08.2017 р. ФОП ОСОБА_4 на підставі Договору з МТСБУ від 10.12.2015 р. та Доручення № 43702 від 31.07.2017 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Kia Venga 1.4 CRDi , номерний знак НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 36988,15 грн., з них: 34974,43 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля, із включенням в розрахунку ПДВ; 2013,72 грн. - величина втрати товарної вартості (ВТВ) автомобіля, у разі його пошкодження і наступного впливу наслідків відповідного ремонту.

02.10.2017 р. позивач звернувся до МТСБУ із заявою про виплату оціненої шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Листом від 21.12.2017 р. за №3.1-05/33293, МТСБУ повідомило позивача про те, що згідно з інформацією, отриманою з Централізованої бази даних МТСБУ, було встановлено, що по відношенню до транспортного засобу «Опель», н.з. НОМЕР_6, був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3212653, виданий страховою компанією ПрАТ «СК «Провідна», до якої й було запропоновано звернутися із заявою про відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_2 був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/3212653. Відповідно до полісу, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «OPEL Astra», державний номер НОМЕР_2.

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

03.01.2018 р. із заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Провідна» звернувся позивач ОСОБА_1, стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.07.2017 р. по пр. Глушкова, 44 А в м. Києві за участю забезпеченого транспортного засобу під управлінням ОСОБА_2 та «KIA Venga», державний номер НОМЕР_1, який знаходився під керуванням позивача.

09.01.2018 р. на виконання вимог ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в присутності позивача із застосуванням фотозйомки було проведено огляд пошкоджень автомобіля «KIA Venga», державний номер НОМЕР_1, за результатами якого складено Акт огляду транспортного засобу №.

Згідно даного акту на момент огляду пошкодження авто не виявлено.

Вищезазначене свідчить, що на момент огляду автомобіль «KIA Venga», державний номер НОМЕР_1, вже був відремонтований і пошкодження, які були отримані в результаті ДТП, яка сталася 23.07.2017 р., усунуті.

11.01.2018 р. позивача було повідомлено листом № 17-10/377 про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки після вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «КІА», н.з. НОМЕР_4, було частково відремонтовано, що не дає можливості ПрАТ «СК «Провідна» встановити розмір страхового відшкодування.

Відповідно до підпункту 33.1.4. пункту 33.1. статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Необґрунтована виплата страхового відшкодування має місце у разі, коли страховика не було повідомлено про страховий випадок жодним з учасників дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Відповідно до п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Як встановлено судом, 25.07.2017 р., ОСОБА_1 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з повідомленням про ДТП, надавши наявні в нього, на той час, документи, що мали значення для розгляду справи МТСБУ, оскільки на місці ДТП водій ОСОБА_2 не повідомив інших учасників ДТП про те, що його цивільно-правова відповідальність застрахована.

Відповідачем ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначена обставина не оспорювалась.

Таким чином, позивач повністю виконав передбачений п. 33.3 ст. 33 Закону обов'язок, оскільки представник МТСБУ оглянув пошкоджений транспортний засіб потерпілої особи.

Відповідно, оскільки встановлений п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язок припиняється належним виконанням (проведення огляду пошкодженого ТЗ) та не може виникати більше одного разу щодо одного і того ж самого пошкодженого транспортного засобу, позивач небезпідставно, вважаючи свій обов'язок виконаним, з метою відновлення можливості використання пошкодженого транспортного засобу, вчинив законні дії, спрямовані на відновлення останнього.

Згідно п. 33-1.1 ст. 33-1 Закону, страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з поважних причин, і це підтверджено належними доказами, не надав на огляд ПрАТ «СК «Провідна» належний йому транспортний засіб у пошкодженому стані.

Відповідно до п. 37.1.3 ст. 37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Як вбачається з листа № 17-10/377 від 11.01.2018 р., ПрАТ «СК «Провідна» вважає, що вони були позбавлені можливості визначити розмір шкоди і тому саме це надає їм право відмовити у виплаті страхового відшкодування.

Разом з тим, у даному випадку позивач звернувся до МТСБУ й виконав всі обов'язки як потерпілої особи, що покладені на нього Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема надав транспортний засіб для огляду (в пошкодженому стані) та подав необхідні документи.

Суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 на підставі Договору від 10.12.2015 р. та Доручення № 43702 від 31.07.2017 р. було оглянуто транспортний засіб позивача та визначено завдану матеріальну шкоду.

Таким чином, ПрАТ «СК «Провідна» мало можливість переконатися, що ця подія є страховим випадком.

Так, в даному випадку те, що транспортний засіб на момент огляду ПрАТ «СК «провідна» був відновлений не має наслідком неможливість відповідача визнати випадок страховим, оскільки факт настання ДТП та вина особи, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована відповідно до Полісу № АК/3212653 підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2017 р.

Таким чином, та обставина, що позивач не звернувся саме до ПрАТ «СК «Провідна» із повідомленням про подію не є підставою для звільнення останніх від відповідальності, оскільки ОСОБА_1 не виконав зазначений обов'язок із поважних на те причин, а саме, винна особа (ОСОБА_2.) не повідомив потерпілу особу про поліс № Ак/3212653, укладений з ПрАТ «СК «Провідна», куди позивач в подальшому і звернувся та отримав відмову у виплаті коштів.

Крім того, факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 545175, а тому висновки ПрАТ «СК «Провідна» про те, що вони позбавлені можливості вчинити передбачені законом дії щодо встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди, причин та наслідків її настання, встановити розмір заподіяної позивачу шкоди, не ґрунтується на вимогахЗакону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не відповідають встановленим обставинам справи.

Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з ПрАТ «СК «Провідна» суми страхового відшкодування у розмірі 34974,43 грн.

Що стосується вимог позивача про стягнення ОСОБА_2 на його користь матеріальної шкоди у розмірі 2013,72 грн., слід зазначити наступне.

Згідно Звіту № 1557 про оцінку автомобіля Kia Venga 1.4 CRDi , номерний знак НОМЕР_1, складеного 08.08.2017 р. ФОП ОСОБА_4 на підставі Договору з МТСБУ від 10.12.2015 р. та Доручення № 43702 від 31.07.2017 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Kia Venga 1.4 CRDi , номерний знак НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 36988,15 грн., з них: 34974,43 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля, із включенням в розрахунку ПДВ; 2013,72 грн. - величина втрати товарної вартості (ВТВ) автомобіля, у разі його пошкодження і наступного впливу наслідків відповідного ремонту.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого.

Так, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 4 червня 2014 року № 6-49цс14, якщо ж цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного суду України від 16 грудня 2015 р. по справі №6-760цс15.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав позовні вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 2013,72 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та стягнення з ОСОБА_2 на його користь величини втрати товарної вартості у розмірі 2013,72 грн.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди в сумі 5000,00 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4).

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Отже, в силу закону пошкодження майна фізичної особи в результаті винних дій власника джерела підвищеної небезпеки є безумовною умовою відшкодування моральної шкоди потерпілій особі.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, підлягають задоволенню частково, а саме залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань, які виразились в порушенні звичайного способу життя, негативного впливу на психологічний стан, з урахуванням ступеня вини відповідача та з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, керуючись вимогою розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди у сумі 500 грн.

Суд вважає, що саме такий розмір є розумним та співмірним з тими моральними стражданнями, яких позивач зазнав у результаті дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження його автомобіля.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви звільнений від його сплати на підставі закону.

Керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 16, 22, 23, 979, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-82, 89, 141, 206, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» (, місцезнаходження: м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, 25) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) страхове відшкодування в розмірі 34974 (тридцять чотири тисячі дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_9, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8, місце проживання: АДРЕСА_2) матеріальну шкоду в сумі 2013,72 грн., моральну шкоду в сумі 500 грн., а всього стягнути 2513 (дві тисячі п'ятсот тринадцять) грн. 72 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» (, місцезнаходження: м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, 25) на користь держави судовий збір в сумі 704, 80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_9, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір в сумі 704, 80 грн.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Кушнір