КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 359/9764/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/3705/2019Головуючий у суді першої інстанції - Чирка С.С. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

заявника ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2018 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Маркульчак Вікторії Володимирівни, стягувач - Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 (далі - заявник або стягувач) звернувся до суду зі скаргою, в якій просив:

- визнати незаконними дії старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Маркульчак В.В., які полягають у незаконному відкритті виконавчого провадження № 57061532 та звернення стягнення на його доходи.

В обґрунтування вимог скарги вказував, що постановою державного виконавця від 15.11.2018 звернуто стягнення на його доходи в розмірі 3 154,12 грн. у виконавчому провадженні відкритому на підставі вимоги ГУ ДФС у Київській області № 351-23 від 30.07.2018. У порушення вимог закону його не було належним чином повідомлено про відкриття виконавчого провадження та не надано можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, а також державним виконавцем не було перевірено облікові данні щодо нього, в яких міститься помилка (а.с.1-3).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.12.2018 у задоволенні скарги відмовлено (а.с.29-31).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги. Вказує, що суд неповно з'ясував фактичні обставини справи, надав невірну оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про законність дій державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення на доходи (а.с.34-41).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28.01.2019 апеляційну скаргу залишено без руху та надано час для усунення виявлених судом недоліків (а.с. 48,49).

11.02.2019 заявником усунуто недоліки (а.с.53-55).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19.02.2019 відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с.57,58).

Відзивів від учасників справи не надійшло.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.02.2019 справу призначено до апеляційного розгляду на 12.03.2018 (а.с.60,61).

У судовому засіданні заявник підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відтак суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з'явились у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення боржника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з цим, у відповідності з вимогами частини 4 указаної статті суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що дії (рішення, бездіяльність) державного виконавця відповідали вимогам закону і прав стягувача порушено не було.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись з ухвалою суду, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 в порядку цивільного судочинства звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на дії державного виконавця щодо виконання вимоги ГУ ДФС у Київській області № 351-23 від 30.07.2018 про стягнення з нього заборгованості перед бюджетом у сумі 3 154,12 грн.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 статті 448 ЦПК України закріплено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Зі змісту скарги та з матеріалів справи вбачається, що заявником оскаржено дії державного виконавця, які не стосуються виконання судового рішення ухваленого відповідно до положень ЦПК України, а тому дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, приймаючи до розгляду дану скаргу, розглянувши її по суті та ухваливши відповідне судове рішення, суд першої інстанції не визначився з юрисдикцією загальних судів, визначених положеннями ЦПК України.

Водночас, слід наголосити, що статтею 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відтак, з огляду на предмет судового оскарження дій державного виконавця, дана скарга підлягає розгляду відповідним адміністративним судом в порядку визначеному КАС України.

Згідно із пунктом 4 частиною 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 статті 377 ЦПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

При цьому, частиною 2 статті 381 ЦПК України визначено, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Разом з цим, слід наголосити, що згідно із частиною 2 статті 377 ЦПК України, порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Отже, з огляду на означене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому ухвала суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2018 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Маркульчак Вікторії Володимирівни, стягувач - Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області - скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області МаркульчакВікторії Володимирівни, стягувач - Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 12 березня 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва