Провадження № 2/761/1268/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И В:

20.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2, згідно з яким просив суд: встановити наступний порядок користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: в користування ОСОБА_1 виділити кімнату площею 14,0 кв.м. з балконом 2,0 кв.м.; в користування ОСОБА_2 виділити кімнату площею 18,8 кв.м.; у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити: кухню 8,6 кв.м., ванну кімнату 3,3 кв.м., вбиральню 1,5 кв.м., коридор 9,0 кв.м., вбудовану шафу 0,5 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 28.08.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками по Ѕ квартири АДРЕСА_1.

Разом з тим, оскільки сторони не досягли згоди у визначенні порядку користування вказаної квартири, яка є їх спільною частковою власністю, позивач просить суд позов задовольнити.

Ухвалою від 16.05.2018 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 06.11.2018 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

25.02.2019 року до суду надійшла заява відповідача про залучення до участі в справі в якості третіх осіб законних представників співвласника квартири ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

В судовому засіданні, яке відбулося 27.02.2019 року, судом було постановлено усну ухвалу про відмову в задоволенні вказаного клопотання з підстав, передбачених ч.1 ст. 53 ЦПК України.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши сторін по справі, дослідивши письмові докази, зібрані в матеріалах справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 28.08.2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками по Ѕ квартири АДРЕСА_1 (надалі - квартири).

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, 29.01.2019 року між відповідачем та ОСОБА_5, ОСОБА_4, які діяли в інтересах малолітнього ОСОБА_3, було укладено договір дарування, за умовами якого ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 1/10 частку квартири.

Тобто, на даний час позивачу, відповідачу та ОСОБА_3 квартира належить на праві спільної часткової власності.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, посилаючись на наявність з відповідачем суперечок щодо користування майном, яке знаходиться в їх спільній частковій власності на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 28.08.2014 року, просив суд встановити порядок користування ними квартирою.

Так, згідно з ч. 1 ст. 355 та ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

При цьому, відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається з зі змісту позовних вимог, позивач просить суд встановити наступний порядок користування квартирою: в користування ОСОБА_1 виділити кімнату площею 14,0 кв.м. з балконом 2,0 кв.м.; в користування ОСОБА_2 виділити кімнату площею 18,8 кв.м.; у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити: кухню 8,6 кв.м., ванну кімнату 3,3 кв.м., вбиральню 1,5 кв.м., коридор 9,0 кв.м., вбудовану шафу 0,5 кв.м.

Однак, враховуючи встановлені обставини справи, запропонований позивачем порядок користування квартирою з виділенням окремим співвласникам, а саме: йому та та відповідачу окремих житлових кімнат порушить права іншого власника квартири - малолітнього ОСОБА_3, що, в свою чергу, є порушенням ст. 319 ЦК України.

На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що обставини, на які позивач посилається в позові, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 01.03.2018 року.

Суддя: