Провадження № 2/760/246/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2019 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

представника позивача- Артемова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства »Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_2, 3-я особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Комелія» про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 161116К2 від 28 липня 2016 року та Кредитним договором № 161116К3 від 28 липня 2016 року, укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди № 166664N5 від 25 грудня 2014 року, у розмірі 3 404 595, 75 доларів США та 33 456 134, 01 гр.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про закриття провадження в справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З точки зору закону критеріями розмежування судової юрисдикції можуть бути суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким чинний Цивільний процесуальний кодекс викладено у новій редакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено ст. 20 ГПК України.

За змістом пункту 1 частини першої цієї норми господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З зазначеного вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

За змістом частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до положень статей 553, 554, 626 ЦК України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тобто, договір поруки укладається кредитором і поручителем в забезпечення виконання боржником основного зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що 25 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством »Державний експортно-імпортний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комелія» була укладена Генеральна кредитна угода № 161114N5.

В рамках даної Генеральної угоди між ними були укладені Кредитні договори № 161116К2 та № 161116К3

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Генеральною угодою 13 червня 2017 року між позивачем, відповідачем та третьою особою був укладений Договір поруки № 151217Р12.

Статтею 20 ГПК України спори щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, віднесено до юрисдикції господарських судів.

Таким чином, даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У цьому випадку суб'єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду № 12-170гс18 від 02 жовтня 2018 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі.

При цьому суд вважає за необхідне роз»яснити позивачу право звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст. ст. 19, 255, 256 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Провадження в справі за позовом Публічного акціонерного товариства »Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_2, 3-я особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Комелія» про стягнення заборгованості закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали буде складено 07 березня 2019 року.

Суддя: Л.А.Шереметьєва