Справа № 203/1655/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

за участю представника позивача - Стадніченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором підряду, інфляційних витрат, трьох відсотків річних та пені,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що між ним та відповідачем 16.06.2017 року було укладено договір підряду №17-06-01, згідно умов якого останній зобов`язався провести демонтаж старої будівлі з вивезенням непотрібного бою, облаштувати тимчасове огородження та фундамент по АДРЕСА_1 . Також ними було затверджено додаток 3 до договору підряду, яким узгоджено графік виконання робіт, виду, обсягу та характеру робіт, строки їх виконання підрядником. Крім того, на виконання робіт складався кошторис. Підрядник повинен був закупити відповідно до додатку 1 бетон марки М250 ПЗ в розмірі 60 м3 та вартістю 1900 грн. за м3, на загальну суму 114000 грн., натомість відповідно до документу про якість бетонної суміші №170717-Б20 від 17.07.2017 року, він закупив бетон марки М-200 в кількості 12 м3 та відповідно до документу про якість бетонної суміші №170805-Б20 від 17.07.2017 року бетон марки М-200 в кількості 27 м3. Тобто придбав бетон в кількості 39 м3 на суму 74100 грн., замість 60 м3. Різниця між домовленістю та фактичною закупівлею склала 21 м3 на суму 39900 грн. Крім того, відповідно до розрахунку підрядчика вартість бетону марки М250 за 1 м3 становить 1900 грн., але його ринкова вартість становить 1500 грн. за 1 м3, що свідчить про завищення ціни на 400 грн. за кожен м3. Таким чином, оскільки було придбано 39 м3 бетону, загальна вартість завищеної ціни складає 15600 грн. З урахуванням наведеного, посилаючись на положення ЦК України та умови укладеного з відповідачем договору підряду, позивач просив стягнути на його користь з відповідача борг в сумі 38500 грн., що становить різницю між сумою завищеної ціни придбаного бетону в розмірі 15600 грн. та різницею між фактичною закупівлею та умовами договору в розмірі 39900 грн. за вирахуванням несплаченої ним відповідачу за роботу суми в розмірі 17000 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача відповідно до п.6.2 договору неустойку в сумі 2397 грн. 80 коп., на підставі ч.2 ст.625 ЦК України інфляційні витрати в сумі 5219 грн. 23 коп., три відсотки річних в сумі 1651 грн. 81 коп., а всього стягнути 47768 грн. 84 коп.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач за викликами до суду повторно не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав.

В зв`язку з цим, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627,629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч.1 ст.839 ЦК України передбачено, що підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

Статтею 852 ЦК України передбачено, що якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 16.06.2017 року між сторонами було укладено договір підряду №17-06-01, відповідно до умов п.1.1. якого відповідач, як підрядник, зобов`язався провести демонтаж старої будівлі з вивезенням непотрібного бою, облаштувати тимчасове огородження та фундамент згідно проекту по АДРЕСА_1 .

Згідно п.2.1 договору роботи виконуються інструментом та механізмами підрядчика.

Пунктом 3.2 договору підряду було передбачено, що замовник здійснює попередній авансовий платіж в розмірі 100% за оплату матеріалів та 50% за виконання робіт, а подальше фінансування згідно додатку.

Види, об`єми, вартість робіт, їх ціна, строки початку та закінчення виконання робіт, були визначені сторонами в додатках до договору.

Зокрема в додатку до договору, що стосується проведення підрядних робіт з облаштування фундаменту, сторонами було визначено, що при проведенні вказаних робіт будуть використовуватись матеріали, серед яких бетон марки М250 ПЗ в кількості 60 м3, вартість 1900 грн. за один м3, на загальну суму 114000 грн.

Відповідно до додатку до договору підряду сторонами було погоджено вартість робіт та матеріалів на загальну суму 239780 грн., з яких: вартість матеріалів на облаштування фундаменту на суму 152200 грн., на виконання робіт на суму 87580 грн.; а також погоджено вартість робіт та матеріалів на демонтаж та облаштування тимчасової огорожі на суму 18680 грн., з яких: вартість матеріалів на суму 2780 грн., вартість робіт на суму 15900 грн.

Таким чином, загальна вартість робіт та матеріалів становила 258460 грн., з яких вартість робіт 103480 грн., вартість матеріалів 154980 грн.

Згідно розписок відповідача вбачається, що він отримав 16.06.2017 року від позивача для виконання робіт та закупівлі матеріалів згідно договору підряду кошти в сумі 100000 грн., 20.06.2017 року кошти в сумі 50000 грн. та 24.06.2017 року кошти в сумі 46000 грн.

Також згідно розписки від 10.07.2017 року, відповідач засвідчив факт отримання ним від позивача авансового платежу в сумі 45000 грн.

Тобто, всього позивачем було сплачено відповідачу кошти в сумі 241000 грн.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідач повинен був закупити відповідно до додатку до договору бетон марки М250 ПЗ в розмірі 60 м3 та вартістю 1900 грн. за м3, на загальну суму 114000 грн., натомість відповідно до документу про якість бетонної суміші №170717-Б20 від 17.07.2017 року, він закупив бетон марки М-200 в кількості 12 м3 та відповідно до документу про якість бетонної суміші №170805-Б20 від 17.07.2017 року бетон марки М-200 в кількості 27 м3.

Тобто придбав бетон в кількості 39 м3 на суму 74100 грн., замість 60 м3. Різниця між домовленістю та фактичною закупівлею склала 21 м3 на суму 39900 грн.

Крім того, відповідно до розрахунку вартість бетону марки М250 за один м3 становить 1900 грн., але його ринкова вартість становить 1500 грн. за один м3, що свідчить про завищення ціни на 400 грн. за кожен м3.

Таким чином, оскільки було придбано 39 м3 бетону, загальна вартість завищеної ціни складає 15600 грн.

З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути на його користь з відповідача борг в сумі 38500 грн., що становить різницю між сумою завищеної ціни придбаного бетону в розмірі 15600 грн. та різницею між фактичною закупівлею та умовами договору в розмірі 39900 грн. за вирахуванням несплаченої ним відповідачу за роботу суми в розмірі 17000 грн.

Перевіряючи вказані доводи, суд враховує, що позивачем не надано доказів тому, що ринкова ціна бетону, який було придбано відповідачем та використано при проведенні підрядних робіт, є меншою за суму, визначену в договорі підряду.

До того ж сума в розмірі 1900 грн. за один м3 бетону була погоджена сторонами в кошторисі, що є додатком та невід`ємною частиною укладеного договору підряду.

В зв`язку з цим та враховуючи положення наведеної вище ст.844 ЦК України суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача коштів в сумі 15600 грн., як різниці між вартістю бетону, що визначена в договорі підряду та ринкової вартістю останнього, а також вважає вказані позовні вимоги недоведеними належними доказами.

В частині посилань позивача щодо придбання та використання відповідачем при проведенні робіт бетону марки М-200, замість обумовленого договором бетону марки М250 ПЗ, а також в частині заявлених вимог про стягнення коштів в сумі 39900 грн., як різниці між сплаченою позивачем коштами на придбана відповідачем бетону в розмірах та за ціною, обумовлених договором та вартістю фактично використаного бетону, суд враховує наступне.

Позивачем не надано доказів тому, що бетон марки М-200 за своїми характеристиками є гіршим за бетон марки М250 ПЗ.

Крім того, ст.845 ЦК України встановлено, що підрядник має право на ощадливе ведення робіт за умови забезпечення належної їх якості.

Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Сторони можуть домовитися про розподіл між ними заощадження, отриманого підрядником.

Під час розгляду справи в суді представник позивача на запитання суду зазначив, що обумовлені договором підряду роботи були проведені відповідачем в повному обсязі та прийняті позивачем без зауважень.

Також позивачем не надано доказів тому, що він звертався до відповідача з приводу розподілу між ними заощаджень.

З огляду на вищенаведене та положення ст.ст.844,852,853 ЦК України, суд вважає необгрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 38500 грн.

В зв`язку з цим, суд не вбачає передбачених умовами п.6.2 договору підряду підстав для стягнення з відповідача пені в розмірі 2397 грн. 80 коп.

Крім того, згідно позовної заяви пеня розрахована позивачем виходячи із суми виконаних робіт в розмірі 239780 грн.

Умовами п.6.2 договору підряду встановлено, що пеня нараховується в розмірі 1% від суми виконаних робіт у випадку прострочки виконання зобов`язань будь-якою стороною.

Поряд з цим, позивачем не надано будь-яких доказів щодо прострочення відповідачем строків виконання зобов`язань за договором.

За вказаних обставин суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох відсотків річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

При цьому, суд також враховує, що ст.625 ЦК України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов`язання, в той час, як позивачем пред`явлено позов щодо стягнення з відповідача сплачених за договором підряду коштів з підстав неналежного виконання останнім підрядних робіт.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В зв`язку з цим, понесені позивачем судові витрати по справі слід покласти на останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,6,11,525,627,629,837,839,843,844,852,853 ЦК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором підряду, інфляційних витрат, трьох відсотків річних та пені відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 04 жовтня 2019 року.

Суддя С.Ю.Казак