АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/316/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Корман О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів: Новікова О.М., Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2018 року у складі судді Корман О.В. про повернення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Животовської Наталії Григорівни, про внесення змін у попередній договір, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк до десяти днів для усунення недоліків позовної заяви, а саме: уточнення позовної вимоги про внесення змін до договору, для надання доказів, які б підтверджували обставини справи, для зазначення в копіях документів відомостей про наявність у позивачки оригіналів цих документів, для надання доказів на підтвердження обставин про проведення досудових заходів врегулювання спору.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачці у зв'язку з тим, що у встановлений судом строк вона не усунула вказані недоліки.

На вказану ухвалу ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, вважаючи, що суд дійшов невірних висновків. Просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Аргументи апеляційної скарги зводяться до того, що вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки можуть бути усунуті на наступних стадіях судового розгляду, а не є підставою для повернення позовної заяви.

Згідно із положенням ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є попередній договір від 13 квітня 2018 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про зобов'язання сторін у майбутньому укласти договір купівлі-продажу 2/3 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1. Позивачка, як майбутній покупець, стверджувала, що у оспорюваному договорі не вказані технічні дані квартири та не конкретизовані параметри часток цієї квартири. Сторонам не зрозуміло, що представляє собою 2/3 частки цієї квартири та який правовий статус решти (1/3) квартири. Необхідно провести технічну інвентаризацію вказаної квартири.

Позивачка стверджувала про ризик шахрайства з боку відповідачки та просила внести відповідні зміни та уточнення у вказаний попередній договір.

Ухвалою суду від 19 листопада 2018 року позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку протягом п'яти днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків та роз'яснено, що в іншому випадку позовна заява буде вважатись неподаною та буде йому повернута.

Серед підстав залишення позовної заяви без руху судом вказано, що позивачем не дотримано вимоги ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: не уточнено позовну вимоги про внесення змін до договору, не надано докази, які б підтверджували обставини справи, не зазначено в копіях документів відомості про наявність у позивачки оригіналів поданих документів, не надано докази на підтвердження обставин про проведення досудових заходів врегулювання спору.

Наявність таких недоліків суд вважав такими, що перешкоджають відкриттю провадження у справі.

Невиконання вимог вказаної ухвали стало підставою для повернення позовної заяви ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2018 року.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 20 ЦК України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Разом з тим, у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Згідно ч. 1 ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з'ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» зокрема зазначено, що у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). Якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов'язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів.

Таким чином, питання, що стосується викладу обставин справи, з'ясування предмету позову (що конкретно вимагає позивач) та підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги), змісту вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав), подання доказів, залучення до розгляду справи сторін та третіх осіб суд міг вирішити в судовому засіданні на стадії підготовчого провадження.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Згідно положення ч. 1 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги і вважає, що суд першої інстанції формально віднісся до застосування норм процесуального закону та прийшов до помилкового висновку про повернення позову з вищевказаних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та враховуючи фундаментальний принцип безперешкодного доступу до правосуддя колегія суддів вважає, що постановлена місцевим судом ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, тобто порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 368, 379, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2018 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, приватного нотаріуса Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Животовської Н.Г. про внесення змін у попередній договір направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 березня 2019 року.

Судді