Справа № 367/7060/18
Провадження №2/367/472/2019
14 березня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:головуючої судді Оладько С.І.,
за участі секретаря Шубчик В
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ,ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання такими,що втратив право користування житловою площею у будинку
Позивачі звернулись до суду із позовом,відповідно до якого зазначили,що вони є власниками житлового будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_1 по праву власності належить 82/100 частин будинку,ОСОБА_2 належить 18/100 частин будинку.
У зазначеному житловому будинку зареєстрований із 07.10.2009р відповідач по справі,який є чоловіком ОСОБА_1 ,з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюб із 22.12.2007р.
Фактично ОСОБА_3 проживав у будинку до квітня 2016р.У березні 2015р відповідач отримав візу та виїхав на роботу до Польщі.Спочатку він періодично навідувався до будинку,а згодом з квітня 2016р перестав приїздити до будинку,будь-які його речі у будинку відсутні.Місце перебування відповідача їм не відомо.Всі обов»язки по утриманню будинку несуть самі,відповідач не приймає участі у витратах по утриманню будинку.
Позивачі просять визнати відповідачи таким,що втратив право користування житловою площею у будинку АДРЕСА_1.
Представник позивачів ОСОБА_5 у судове засідання не з»явилась,подала до суду заяву,згідно якої позов підтримує та просить його задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з»явився,про день та час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.. 128 та 130 ЦПК України,причину неявки суду не повідомив,заяву про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності до суду не подав,також не подав відзив на позовну заяву. Враховуючи викладені обставини суд розглянув справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів,проголосивши по справі заочне рішення.
Суд, дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення.
Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»
Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»
Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.
3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»
У судовому засіданні встановлено,що позивачі по справі є власниками житлового будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_1 по праву власності належить 82/100 частин будинку,ОСОБА_2 належить 18/100 частин будинку(а.с.4-6).
У зазначеному житловому будинку зареєстрований із 07.10.2009р відповідач по справі,який є чоловіком позивачки ОСОБА_1,з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюб із 22.12.2007р.
Встановлено,що ОСОБА_3 не проживає у будинку АДРЕСА_1 більше року без поважних причин,що підтверджується актом депутата від 28.09.2018р.Всі обов»язки по утриманню будинку несуть позивачі,відповідач не приймає участі у витратах по утриманню будинку.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»
від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Статті 61-70 ЖК України передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.
Поряд з цим нормами глави 59 ЦК України встановлюється порядок користування житлом за договором найму (оренди).
Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім'ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов'язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. У той же час, умови збереження житла за цивільним законодавством визначаються строками встановленими за згодою сторін, абсолютне право власності на житло не обмежується ні строками, ні територією.
Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім ' ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може биту безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців.»
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч 2 ст. 405 ЦК України «член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.»
Відповідно до абз. 2 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом заняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жили приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення право власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичною особою померлою.»
Враховуючи викладені обставини,суд задовольняє позовні вимоги позивачів.
На підставі ст.ст.391,405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 ,ОСОБА_2 задовольнити.
ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати таким,що втратив право користування житловою площею у житловому будинку АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача.Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Оладько