КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________
Справа №363/4532/17
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4038/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Копійці В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2019 року (суддя Чіркова Г.Є.) про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Новопетрівської сільської ради Вишгородського району, треті особи: ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр АПЛД» про усунення перешкод в здійсненні права користування,

встановила:

у листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, який уточнила під час судового розгляду, і просила зобов'язати відповідача усунути перешкоди в здійсненні нею права власності на належну їй земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 шляхом врахування її інтересів, як власника, та внести зміни до детального плану с. Нові Петрівці, затвердженого рішенням № 846 «Про затвердження детального плану села Нові Петрівці» від 31 липня 2017 року з відповідним відображенням належної їй на праві приватної власності земельної ділянки з цільовим призначенням - для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд на графічній частині детального плану.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що їй на праві власності належить вказана земельна ділянка на підставі договору купівлі-продажу, однак відповідач чинить перешкоди щодо реалізації нею права власності на зазначену земельну ділянку.

Позивач посилалася на те, що 31 липня 2017 року на сесії Новопетрівської сільської ради було прийнято рішення № 846 «Про затвердження детального плану села Нові Петрівці», згідно якого її земельна ділянка визначена, як паркова зона, на якій у майбутньому будуть встановлені альтанки.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2019 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Представник позивача посилається на неврахування судом предмету та підстав позову, що позов подано з метою захисту порушених прав позивач на реалізацію свого права власності на земельну ділянку, тому спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу Новопетрівська сільська рада просить ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на відповідність висновків суду обставинам справи та нормам процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення представника Новопетрівської сільської ради, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, як власник земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, звернулася до Новопетрівської сільської ради із заявою про врахування її інтересів власника земельної ділянки при розробленні та затвердженні детального плану території, на якій знаходиться її земельна ділянка.

31 липня 2017 року Новопетрівською сільською радою прийнято рішення № 846 «Про затвердження детального плану села НовіПетрівці».

Позивач вважала, що вказаним рішенням порушено її право власника земельної ділянки, так як воно передбачає влаштування паркової зони на її земельній ділянці, цільове призначення якої для будівництва господарських будівель і споруд.

Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір з приводу неналежного позначення земельної ділянки позивача в затвердженому детальному плані села Нові Петрівці, що свідчить про відсутність між сторонами спору про право власності на земельну ділянку.

Суд першої інстанції вважав, що позивачем фактично оскаржується рішення відповідача про затвердження детального плану села, тому спірним правовідносинам притаманні ознаки влади і підпорядкування, що відповідає визначенню публічно-правового спору, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 1 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб'єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб'єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права (як правило, майнового) певного суб'єкта, що

підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб'єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною 3 статті 8 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» (далі Закон) визначено, що рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід'ємною частиною генерального плану.

Частина 2 вказаної норми передбачає, що генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Частинами 1 та 9 статті 19 Закону визначено, що Детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Детальний план території у межах населеного пункту розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб'єктного складу сторін спору.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24 квітня 2018 року в справі № 401/2400/16-ц.

Позивач звернулася до суду з позовом про захист свого права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що у детальному плані с. Нові Петрівці не враховане цільове призначення належної їй земельної ділянки. Таким чином, спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами ЦПК України

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали про закриття провадження у справі, тому ухвала суду підлягає скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2019 року скасувати, справу за позовом ОСОБА_2 до Новопетрівської сільської ради Вишгородського району, треті особи: ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр АПЛД» про усунення перешкод в здійсненні права користування направити до Вишгородського районного суду Київської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 березня 2019 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк