Справа № 135/1115/18
Провадження № 22-ц/801/1861/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошина Т. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 рокуСправа № 135/1115/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Марчук В.С., секретар Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 липня 2019 року про відмову у забезпеченні позову, постановлену суддею Волошиною Т.В., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 липня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у забезпеченні позову у даній справі.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову ухвалу та забезпечити позов у даній справі шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_3 і заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не досліджено докази в справі у їх сукупності; відповідачем вчиняються дії щодо продажу майна; судом не враховано, що ним подано заяву про збільшення позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надійшло.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у забезпеченні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем жодним чином не обґрунтовано, у чому саме полягає утруднення чи неможливість виконання рішення у разі задоволення позовних вимог та не подано доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову. Викладенні в заяві обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову були вже враховані судом під час забезпечення позову у даній справі в ухвалі суду від 26.04.2019, яка змінена постановою апеляційного суду від 04.07.2019, а будь-яких інших достатньо обґрунтованих обставин, які б свідчили про утруднення чи неможливість виконати рішення суду після забезпечення позову заявником не наведено.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Встановлено, що у травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти у розмірі 3000 доларів США (еквівалент 78916,50 грн) та відсотки в сумі 7200 доларів США (еквівалент 189399,60 грн) в рахунок погашення боргу спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі розписки від 13 травня 2014 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог послався на те, що ОСОБА_3 взяв у нього борг в сумі 3000 доларів США з урахуванням сплати п`яти відсотків щомісяця, що стверджується власноручно написаною розпискою від 13 травня 2014 року. Позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошові кошти не повернув, а відповідач ОСОБА_2 після смерті свого чоловіка відмовляється повертати кошти.

18 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 04 липня 2019 року забезпечено позов ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 08, без позбавлення права користування вказаним майном осіб, у володінні яких знаходиться дане майно.

24 травня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про зміну (уточнення) позовних вимог, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти у розмірі 3000 доларів США (еквівалент 79028,74 грн) та відсотки в сумі 9025,56 доларів США (еквівалент 237759,54 грн) в рахунок погашення боргу спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі розписки від 13 травня 2014 року, а також кошти в сумі 5000 тис. грн за 5000 тис. цегли.

05 липня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду першої інстанції із заявою про вжиття заходів забезпечення позову та просив накласти арешт на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 08; гараж по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 208; гараж по АДРЕСА_4 , реєстраційний номер 08; гараж по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 08; гараж по АДРЕСА_6 , реєстраційний номер 08.

Заява обґрунтована тим, що 24 травня 2019 року ним подано заяву про зміну (уточнення) позовних вимог, відповідно до якої загальна сума заборгованості становить 5 316 788 грн. Зазначає, що при аналізі наявності нерухомого майна встановлено, що належні ОСОБА_3 дві квартири були продані.

Тому є підстави вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову надасть можливість відповідачу здійснити відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності (п. 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року роз`яснено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

ОСОБА_1 ставить вимогу про накладення арешту на все майно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

По-перше, право власності на майно припиняється у разі смерті власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України), отже не можна арештовувати майно, яке вже не належить ОСОБА_3

По-друге, відповідачем у справі є ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем майна. Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що вона є єдиним спадкоємцем, а тому наклавши арешт на все майно, яке належить покійному, це може порушити права інших осіб.

Вимоги позову ОСОБА_1 ґрунтувалися на наявності боргової розписки. Змінені (уточнені) позовні вимоги (з 268 316 грн до 5 316 788 грн) теж ґрунтуються на вказаній розписці.

Апеляційний суд враховує, що в позовній заяві, поданій ОСОБА_1 07.05.2018 взагалі не зазначалося вимоги про стягнення коштів за цеглу або вимоги про надання цегли, про яку йде мова в розписці.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_1 , заяву про збільшення позовних вимог ним було подано у зв`язку з невизнанням вимог позову відповідачем та небажанням останньої повернути борг в розмірі 3000 доларів США.

Також колегія суддів бере до уваги те, що заява про зміну (уточнення) позовних вимог подана через рік з часу звернення до суду з основними вимогами, та через місяць після часткового задоволення його заяви про забезпечення позову.

Отже, на думку колегії суддів, дії позивача, які виразилися в збільшені позовних вимог та повторному зверненні із заявою про забезпечення позову, яка ґрунтується лише на одній борговій розписці, не можуть категорично стверджувати про законність та беззаперечність вимог ОСОБА_1

Наявність самого по собі позову про стягнення боргу за договором позики в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача з огляду на те, що підставою позову та заяви про збільшення позовних вимог є одна і та ж боргова розписка, зміст якої може трактуватися судом першої інстанції інакше, ніж це робить позивач.

Твердження скаржника про намір відповідача відчужити майно не обґрунтоване та не підтверджене доказами.

Оцінивши обґрунтованість доводів ОСОБА_1 щодо необхідності забезпечення позову, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки потенційна можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2019 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

В.С. Марчук