Справа № 487/5812/18
Провадження № 2/487/404/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Притуляк І.О.,

за участю: секретаря судового засідання Янковець Г.А.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки домоволодіння, припинення права спільної часткової власності, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яким просив припинити за ним право спільної часткової власності на у розмірі 23/100 часток на квартиру АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Окрім того, просив припинити за ним право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що є власником 23/100 часток квартири АДРЕСА_1 . Разом з тим, фактичне документальне оформлення прав власності на 23/100 часток даної квартири, не дозволяє вільно ним розпоряджатись та експлуатувати, через те що в правовстановлювальних документах зазначено про право власності на її частку, від усієї квартири, а не на конкретний об`єкт нерухомості, що є частиною квартири. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 14 серпня 2017 року, №600, належній йому частині квартири було надано адресу: АДРЕСА_3 .

На даний час у позивача виникла необхідність у визнанні права власності на належне йому майно, якому надано окрему адресу з метою подальшого розпорядження. Звернення до відповідача в порядку досудового врегулювання спору не дало своїх результатів. Вказані обставини послугували для його звернення до суду з відповідним позовом.

26.10.2018 року ОСОБА_2 надала до суду відзив, відповідно до якого заперечувала проти заявлених позовних вимог з огляду на те, що позивачем заявлено вимогу про визнання права власності, а не вимогу щодо виділу належної йому частки квартири в натурі, що є підставою для припинення часткової власності та визнання права власності на виділене майно. Наголосила на тому, що поділ домоволодіння має бути здійснений відповідно фактичного користування належними їм частинами домоволодіння.

12.09.2019 року позивач подав до суду уточнення позовних вимог, відповідно до яких просив виділити йому в натурі 23/100 часток що є у спільній частковій власності та складаються з: приміщень № 7, 8, 9, 10, Ѕ частини приміщення №1, загальною площею 33,3 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 .

Позивач в призначене судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечувала.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 20.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ємельяновою Н.В., за реєстрованого в реєстрі №1963, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 23/100 частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 . За даним договором, у володіння та користування позивача перейшли приміщення №7,8,9,10, Ѕ приміщення №1, загальною площею 33,3 кв.м, житловою площею 16,8 кв.м.

Таким чином, ОСОБА_1 є власником 23/100 часток квартири АДРЕСА_1 .

Окрім того, іншим співвласниками даної квартири являються ОСОБА_2 (77/100 частки). Вищенаведене підтверджується Договором купівлі-продажу від 25.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за №2271.

Згідно рішення Виконкому Миколаївської міської ради від 14 серпня 2017 року, №600, частині квартири по АДРЕСА_5 (прим. з АДРЕСА_6 , Ѕ АДРЕСА_7 , заг. площ. 33,3 кв. м), яка належить ОСОБА_1 , надано нову адресу: АДРЕСА_3 .

Відповідно до відповіді Директора КП ММБТІ від 25.06.2018 року за вих. №2-2451, за результатами обстеження станом на 08.06.2018 року встановлено, що квартира АДРЕСА_8 має наступні показники: житлових кімнат -1, житлова площа 16,8 кв.м., загальна площа 33,3 кв.м. Об`єкти самочинного будівництва відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Пункт №56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майнових та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127 визначає, що для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Разом з тим, за змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,18,23,76,258,259,263-265,282,352,354 ЦПК України, суд -

ВИ Р І Ш И В:

Позовну заяву заявою ОСОБА_1 -задовольнити.

Виділити в натурі 23/100 часток квартири, що є у спільній частковій власності та складаються з приміщень: №7, 8, 9, 10, Ѕ приміщення №1, загальною площею 33,3 кв. м., житловою площею 16,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 23/100 часток квартири АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий суддя І.О. Притуляк