Справа №2-982/11
Провадження 4-с/431/5/2019 рік
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Повний текст)

03 жовтня 2019 рік Старобільський районний суд Луганської області

в складі: головуючого-судді Пелиха О.О.,

за участю секретаря с/з Чесалової О.Є.,

державного виконавця Синельникова М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, визнання протиправними та скасування рішень, в якому просив суд поновити йому строк на подання скарги та прийняти її до розгляду, визнати дії Старобільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області (далі ВДВС) протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 09.11.2012 за №35123595; визнати дії ВДВС протиправними та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію ті інші доходи боржника від 04.12.2018 у виконавчому провадженні за №ВП №35123595; зобов`язати ВДВС закінчити виконавче провадження у зв`язку з закінченням строку.

В обґрунтування скарги посилався на те, що 13.12.2018 р. йому від керівника підприємства, на якому він працює, стало відомо про надходження листа ВДВС з постановою від 04.12.2018 про звернення стягнення на його заробітні плату у виконавчому провадженні за №ВП №35123595. Цього ж дня, за своєю заявою він отримав у ВДВС копію виконавчого листа, який було видано Старобільським районним судом Луганської області. 18.12.2018 ним було отримано копію постанови про відкриття провадження. Вважав, що державним виконавцем при прийнятті рішень було порушено засади виконавчого провадження щодо розумності строків відповідно до п.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» з приводу звернення виконавчого документа до виконання та проведення виконавчих дій. Вважав, що строк звернення зі скаргою він не пропустив, оскільки 21.12.2018 звертався до Луганського окружного адміністративного суду з заявою про визнання дій протиправними з метою захисту свого порушеного права, проте йому було відмовлено з посиланням на те, що існує інший порядок вирішення даного питання.

У судовому засіданні державний виконавець Синельников М.Ю. вважав, що боржник не пропустив строк на звернення до суду зі скаргою, доводи скарги вважав необґрунтованими та просив у її задоволенні відмовити.

Боржник, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги, до суду не з`явився. В скарзі просив суд розглянути справу без його участі.

Частиною 1 ст.450 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Згідно ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, суд вважає можливим розглянути скаргу без його участі.

Вислухавши державного виконавця, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, матеріали виконавчого провадження, цивільної справи №2-982/11, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 1291 Конституції України - суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль, де сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, що відповідає приписам ст. 447 ЦПК України.

Згідно п. а ч.1, ч.4 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У відповідності до ч.5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Такий же порядок був визначений і ст.385 ЦПК України в редакції Закону України №1618-IV від 18.03.2004, яка діяла на момент ухвалення судового рішення та звернення його до виконання.

Так, боржник у скарзі зазначає, що про наявність виконавчого провадження йому стало відомо лише 13.12.2018 р., 18.12.2018 ним було отримано копію постанови про відкриття провадження. У подальшому він звертався до окружного адміністративного суду з метою оскарження дій ВДВС, тобто після спливу строку, встановленого ст.449 ЦПК України, ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Поважність причин пропуску строку є оціночним поняттям та має встановлюватися в кожному окремому випадку на підставі відповідних доказів, які у свою чергу оцінюються судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Та підтверджені належними доказами.

Суд, при вирішенні питання про поновлення строку для подання скарги, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від обставин, характеру цих причин зробити висновок про їх поважність.

Виходячи з аналізу зазначених норм закону, а також враховуючи викладені у скарзі обставини щодо пропуску строку на подання скарги, враховуючи думку представника ВДВС, суд вважає, що боржник не пропустив строк звернення до суду зі скаргою.

Вирішуючи питання по суті заявленої скарги, суд виходить наступного.

Судом встановлено, що 05.12.2011 ро заочним рішенням Старобільського районного суду Луганської області позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 було задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 23 090 грн. 90 коп.

Вказане судове рішення набрало законної сили.

Добровільно заочне рішення суду боржником виконане не було, з метою його примусового виконання 11.07.2012 було видано виконавчий лист у справі №2-982/11, строк пред`явлення до виконання якого становив до 19.01.2013

Підставою для відкриття виконавчого провадження по виконанню судового рішення є пред`явлений до відповідного ВДВС виконавчий документ разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження.

ВДВС було відкрито виконавче провадження №35123595 з примусового виконання виконавчого листа №2-982/11, виданого 11.07.2012 року Старобільським районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.47).

Згідно заяви від 02.11.2012 р. стягувач представник Приватбанку просив ВДВС вчинити всі передбачені діючим законодавством заходи щодо виконання рішення суду, тобто виконавчий лист до виконання стягувачем був пред`явлений вчасно.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Згідно акту державного виконавця від 26.09.2014 встановлено, що за адресою вказаною у виконавчому документі боржник не проживає.

З метою примусового виконання рішення суду ВДВС у 2014 році були направлені запити про встановлення відомостей щодо наявності у боржника джерел отримання доходів. За результатами отриманої інформації встановити наявність таких джерел не видалося можливим за їх відсутності.

Згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром.

Згідно запиту до Пенсійного фонду України від 17.08.2018 ВДВС було встановлено, що ОСОБА_1 працює у КП «Благоустрій», у зв`язку з чим було винесено постанову про звернення стягнення на заробітні плату від 04.12.2018 у виконавчому провадженні за ВП №35123595 за якою звернуто стягнення на заробітну плату боржника.

Посилання боржника на те, що йому взагалі не було відомо про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, суд до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_1 дізнавшись про наявність постанови про звернення стягнення на його заробітну плату, не звертався до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 05.12.2011, в тому числі не оскаржував його у апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду.

Інші доводи скарги щодо неправомірності дій ВДВС не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому судом до уваги не приймаються.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає необхідним у задоволенні скарги відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 447, 451 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, визнання протиправними та скасування рішень відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Луганського апеляційного суду протягом 15 днів з дня його проголошення через Старобільський районний суд Луганської області.

Суддя О.О.Пелих