Житомирський апеляційний суд
Справа №280/1780/17 Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 26 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т. І., Трояновської Г. С.,

за участю секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №280/1780/17 за позовом публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Коростишівського нотаріального округу Паламарчук Алла Павлівна про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Василенка Р.О., в м. Коростишеві,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі ПАТ «Креді Агріколь Банк», Банк) звернулося до суду із даним позовом, у якому просило у рахунок погашення заборгованості перед Банком звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 140,3 кв.м. та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Позов мотивувавло тим, що 19.07.2007 між АТ «Індустріально-Експорний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 1190 , згідно умов якого, останній отримав кредит у розмірі 65000 дол. США. 19 липня 2007 року в якості забезпечення основного зобов`язання, було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, в забезпечення виконання умов кредитного договору, ОСОБА_2 передано в іпотеку житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 140,3 кв.м. В якості забезпечення основного зобов`язання, було укладено також договір поруки з дружиною позичальника ОСОБА_1 . У зв`язку із систематичним порушенням умов виконання зобов`язань по кредитному договору № 1190, Банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості з позичальника та поручителя. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 23.03.2012 стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 56587,80 дол. США, що в гривневому еквіваленті на дату винесення рішення становило 452125,21 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем померлого є його дружина ОСОБА_1 , яка звернулася до приватного нотаріуса Коростишівського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину не оформлено. На даний час рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості не виконано, у зв`язку з чим, позивач просив в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Креді Агріколь Банк» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог Банку. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Оскаржуване судове рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове майно, не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися на підставі норм ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» до такого спадкоємця, що зволікає із отриманням свідоцтва, з вимогами про звернення стягнення на спадкове майно, яке є предметом іпотеки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Креді Агріколь Банк» суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті чоловіка - ОСОБА_2 .

Проте з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до кредитного договору № 1190 від 19.07.2007 між АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно умов якого, останній отримав кредит в сумі 65000 дол. США.

19 липня 2007 року, в якості забезпечення основного зобов`язання, між Банком та дружиною позичальника ОСОБА_1 було укладено договір поруки.

Крім того, в якості забезпечення основного зобов`язання, укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого, у забезпечення виконання умов кредитного договору ОСОБА_2 передав в іпотеку житловий будинок по АДРЕСА_1 , загальною площею 140,3 кв.м.

Згідно п. 1.4 іпотечного договору предмет іпотеки оцінюється сторонами за домовленістю в сумі 506 588 грн.

ПАТ «Креді Агріколь Банк» свої зобов`язання, щодо надання кредиту ОСОБА_2 виконало, оскільки останній вз`ятих на себе зобов`язань не виконував, банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості солідарно із позичальника та поручителя.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 23.03.2012 стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 56 587,80 дол. США. Рішення суду набрало законної сили та звернуто до виконання.

Вищезазначене рішення боржниками не виконане, заборгованість за кредитним договором повністю погашена не була.

У зв`язку з тим, що заборгованість за кредитним договром не була погашена, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 21.10.2014 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_1 , яку прийняла ОСОБА_1 шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу Паламарчук А. П.

У лютому 2015 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернулося через органи нотаріату з претензією до спадкоємців ОСОБА_2 на суму боргу у розмірі 53 961,43 дол. США, що еквівалентно в гривнях 902 716 грн 94 коп.

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (частина перша статті 1282 ЦК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Частиною третьою статті 23 вказаного Закону передбачено, що якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Таким чином, за змістом статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять.

Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває права на спадкове майно, в тому числі нерухоме майно ( право володіння, користування), а з моменту права власності на нерухоме майно набуває і право розпорядження ним. Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину не позбавляє кредитора спадкодавця звернутися до такого спадкодавця, що зволікає з отриманням свідоцтва, з вимогами про звернення стягнення на спадкове майно.

Таким чином, позивач в межах строку, визначеного ст.1281 ЦК України заявив претензію до спадкоємниці ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «Креді Агріколь Банк», керуючись Законом України «Про іпотеку», просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізаціїї предмета на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження із початковою ціною реалізації не менше, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій на користь позивача.

Встановлено, що згідно з умовами договору іпотеки, укладеного між сторонами, звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (пункт 5.4 іпотечного договору).

Крім того, іпотечний договір містить застереження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом переведення права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання за кредитним договором або продати предмет іпотеки будь- якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, передбаченому розділом V Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статей 12 і 33 Закону одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону.

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).

Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

Частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателясторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили.

Зазначені правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у справі №274/3889/15-ц.

Оскільки ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 передбачили у договорі іпотеки застереження, згідно з яким позивач має можливість самостійно звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом переведення права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання за кредитним договором або продати предмет іпотеки будь- якій особі на підставі договору купівлі-продажу, а умови цього договору є обов`язковими для ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав іпотекодержателя.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» задовольнити частково.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Коростишівського нотаріального округу Паламарчук Алла Павлівна про звернення стягнення на предмет іпотеки з інших підстав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 18 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді