ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 вересня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/2871/18

Головуючий у першій інстанції - Пантелієнко В. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/916/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Національний університет біоресурсів і природокористування України, Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут»,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Національного університету біоресурсів і природокористування України на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 травня 2019 року (місце ухвалення - м. Ніжин, дата складання повного тексту - 07.05.2019) у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного університету біоресурсів і природокористування України, Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут» про визнання незаконною недовиплату заробітної плати,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного університету біоресурсів і природокористування України, Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут» про стягнення недовиплаченої заробітної плати.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 31.08.2001 ОСОБА_1 , кандидата сільськогосподарських наук, старшого наукового співробітника прийнято на посаду викладача спеціальних дисциплін до Ніжинського агротехнічного інституту на повну ставку. Після отримання вченого звання доцента 22.02.2007 та закінчення очної докторантури Національного університету біоресурсів і природокористування України 30.12.2009 позивач був прийнятий на повну ставку на посаду доцента кафедри аграрної економіки відповідача. В позові позивач посилається, що до 2014-2015 н.р. навантаженя було повним, проте, розпочинаючи з 2015-2016 н.р. воно почало зменшуватись і у 2016-2017 н.р. становило 0,75 ставки, у 2017-2018 н.р. - 0,5 ставки.

У позові позивач посилається на ст. 56 ЗУ «Про вищу освіту», згідно якої максимальне навантаження на одну ставку науково-педагогічного працівника не може перевищувати 600 годин на навчальний рік. Проте, відповідач самовільно у 2014-2015 н.р. встановив навантаження у 900 годин, навчальне навантаження позивача складало 953 години, тобто працював на 1,58 ставки. У 2015-2016 н.р. навантаження відповідачем було встановлено у 800 годин на одну ставку, навантаження позивача складало 776 годин, або 0,97 ставки. У 2016-2017 н.р. відповідачем встановлено максимальне навантаження на одну ставку 730 годин, навантаження позивача складало 564, або 0,77 ставки. У 2017-2018 н.р. - 730 годин, проте рівень навантаження позивача зменшився до 370 годин, тобто до 0,5 ставки.

В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем ЗУ «Про вищу освіту», Розділ Х. «Учасники освітнього процесу», ст. 59 «Гарантії науково-педагогічним, науковим, педагогічним та іншим працівникам вищих навчальних закладів», п. 2 (редакція станом на 01.01.2018).

ОСОБА_1 має вчене звання доцента, старшого наукового співробітника та займає відповідну посаду - доцент. Проте, доплата залишилась на рівні у 10 %, така яку встановив відповідач з моменту присвоєння звання, проте, за чинним законодавством має бути 25 % посадового окладу.

В прохальній частині позову ОСОБА_1 просив визнати неправомірними зміну істотних умов праці, через зменшення навантаження викладача з 1,0 ставки до 0,75 та до 0,5 ставки, відсотку доплат за вчене звання доцента (з 25 % до 10 %), встановлення всупереч ЗУ «Про вищу освіту» розміру навантаження понад 600 годин, поновити попередні відповідно із законом умови та визначити понесені позивачем збитки за період з 01.09.2014 по 31.05.2018, стягнути їх на користь позивача з Відокремленого підрозділу НУБіП України «Ніжинський агротехнічний інститут».

10.07.2018 позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним недовиплату заробітної плати через зміну істотних умов праці, а саме: зменшення навантаження викладача з 0,1 ставки до 0,75 та до 0,5 ставки, відсотку доплат за вчене звання доцента (з 25 % до 10 %), встановлення всупереч ЗУ «Про вищу освіту» розміру навантаження понад 600 годин та стягнути з відповідача, ВП НУБіП України «Ніжинський агротехнічний інститут» збитки (недовиплачену заробітну плату) за період з 01.09.2014 по 31.05.2018 у розмірі 179 755, 71 грн.

02.05.2019 ОСОБА_1 подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій підтримав позовні вимоги щодо визначення незаконним недовиплату заробітної плати через зміну істотних умов праці, а саме: зменшення навантаження викладача з 1,0 ставки до 0,75 та до 0,5 з 2018-2019 н.р. до 0,24 ставки, відсотку доплат за вчене звання доцента (з 25% до 10%), встановлення всупереч ЗУ «Про вищу освіту» розміру навантаження понад 600 годин. В іншій частині уточнені позовні вимоги не підтримує.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 02.05.2019 визнано незаконною недовиплату заробітної плати Національним університетом біоресурсів і природокористування України ОСОБА_1 , що полягає:

у встановленні навчального навантаження на одну ставку як науково-педагогічного працівника понад 600 годин на навчальний рік, а саме в 2015-2016 н.р. - 700 годин, 2016-2017 н.р. - 800 годин, 2017 -2018 н.р. - 730 годин, що потягло невірне вирахування ставки викладача, в порушення ч.2 ст. 56 Закону України "Про вищу освіту";

у зменшенні доплати за вчене звання доцента з 25 % до 10 % в порушення ч.2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту".

Стягнуто з Національного університету біоресурсів і природокористування України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 01.07.2019 у прийнятті додаткового рішення щодо позовних вимог про визнання незаконним недовиплату заробітної плати через зміну істотних умов праці, а саме зменшення навантаження викладача протягом 2016-2017 н.р. з 1,0 ставки до 0,75 ставки, протягом 2017-2018 н.р. до 0,5 ставки, протягом 2018-2019 н.р. - до 0,24 ставки, та повернення законних умов праці (повного навантаження), відмовлено.

Зазначена ухвала суду першої інстанції скасована постановою від 11.09.2019 Чернігівського апеляційного суду і справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду від 02.05.2019, в частині задоволених вимог, Національний університет біоресурсів і природокористування України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 02.05.2019, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на ухвалення судом рішення з неповним з`ясуванням обставин справи, недоведеністю обставин та невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, порушені норми матеріального права.

У скарзі заявник посилається, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу 30.12.2009 на не повну ставку, що наголошувалось в суді першої інстанції.

В обґрунтування порушення норм матеріального права заявник посилається, що позивач був прийнятий на роботу з 30.12.2009 (строк трудового договору продовжено 31.08.2017), розподіл навчального педагогічного навантаження відбувся в 2014 році, в той час як ЗУ «Про вищу освіту» набув чинності 01.09.2015.

Судом не взято до уваги доводи відповідача про те, що Вчена рада інституту, членом якої є також і позивач, прийняла рішення про поступовий перехід з 900 до 600 годин навчального навантаження протягом з навчальних років (2015-2018), що відбувалось відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 26.01.2015 № 47 «Про особливості формування навчальних планів на 2015/2016 навчальний рік», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2015 року за № 132/26577, листа Міністерства освіти і науки України № 1/9-126 від 13.03.2015 «Щодо особливостей організації освітнього процесу та формування навчальних планів у 2015-2016 навчальному році» і Роз`яснення та рекомендацій щодо реалізації наказу Міністерства освіти і науки від 26 січня 2015 року № 47 «Про особливості формування навчальних планів на 2015/2016 навчальний рік» та п. 12, ч. 2 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про вищу освіту».

В обгрунтування доплати в розмірі 10 % посадового окладу заявник посилається на право директора інституту встановлювати розмір таких доплат, крім того, з врахуванням запровадження нових розмірів мінімальної заробітної плати в 2016 році - 3200 грн, в 2017 - 3723 грн в умовах обмеженого фінансування потребувало прийняття заходів із всебічної економії фонду заробітної плати для збереження колективу інституту, зокрема, за рахунок зменшення надбавок та доплат, в тому числі за вчене звання доцента. Тому науково-педагогічним працівникам з вченим званням доцента було встановлено доплату в розмірі 10 % посадового окладу, в тому числі і позивачу.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що наказом Ніжинського агротехнічного інституту від 30.12.2009 № 629-к ОСОБА_1 прийнятий з 30.12.2009 по 31.08.2012 на посаду доцента кафедри менеджменту з оплатою праці за 19 тарифним розрядом в розмірі посадового окладу згідно з штатним розписом (1864,00 грн на місяць) відповідно до розподілу ставок, звільнивши від роботи на цій посаді за сумісництвом, з наступним обранням за конкурсом (а.с. 88 т. 1).

Наказом № 260 «К» від 31.08.2012 ОСОБА_1 , доценту кафедри аграрної економіки, менеджменту встановлено з 01.09.2012 доплату: за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15 % посадового окладу (ставки заробітної плати); за вчене звання доцента у розмірі 10% посадового окладу (ставки заробітної плати) та щомісячну надбавку за вислугу років у розмірі 20 % посадового окладу як такому, що має стаж педагогічної роботи понад 10 років (а.с. 89-90 т. 1).

Згідно наказу № 166 «К» від 31.08.2017 ОСОБА_1 продовжено строк трудового договору на посаді доцента кафедри аграрної економіки як такому, що обраний за конкурсом на п`ять років по 31.08.2022 з оплатою праці за 19 тарифним розрядом в розмірі посадового окладу згідно з штатним розписом (5472,00 грн на місяць) відповідно до розподілу ставок за рахунок коштів загального та спеціального фондів (а.с. 91-93 т. 1).

Витягом зі звітності ВП НУБіП України «Ніжинський агротехнічний інститут» форми 3-2 про кількість ставок науково-педагогічного персоналу поданої до Міністерства освіти і науки України за 2015-2016 н.р., 2016-2017 н.р. та 2017-2018 н.р. зазначено: 2015 - кількість ставок 58,7, 2016 - 54,2, 2017 - 53,1 (а.с. 54 т. 1).

Наказом № 261 «К» від 01.09.2015 затверджено розподіл ставок науково-педагогічних працівників інституту на 2015-2016 навчальний рік. Згідно таблиці розподілу ставок на 2015-2016 н.р., кафедра менеджменту, серед яких ОСОБА_1 , доцент, канд. с/г наук, доцент, ставка - 0,40, ставка (держ) - 0,20, ставка (контр) - 0,20; кафедра аграрної економіки, ставка - 0,60, ставка (держ) - 0,50, ставка (контр) - 0,10 (а.с. 55-57 т. 1).

Наказом № 185 «К» від 01.09.2016 затверджено розподіл ставок науково-педагогічних працівників на 2016-2017 навчальний рік. Згідно таблиці розподілу ставок на 2016-2017 н.р., кафедра менеджменту та логістики, серед яких ОСОБА_1 , доцент, канд. с/г наук, доцент, ставка - 0,30, ставка (держ) - 0,05, ставка (контр) - 0,25; кафедра аграрної економіки, ставка - 0,45, ставка (держ) - 0,20, ставка (контр) - 0,25 (а.с. 58-60 т. 1).

Наказом № 171 «К» від 01.09.2017 затверджено розподіл ставок науково-педагогічних працівників на 2017-2018 навчальний рік. Згідно таблиці розподілу ставок на 2017-2018 н.р., кафедра аграрної економіки, серед яких ОСОБА_1 , ставка - 0,50, ставка (держ) - 0,10, ставка (контр) - 0,40 (а.с. 61-63 т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що 2015-2017 ОСОБА_1 є членом Вченої ради Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут» (а.с. 82-87 т. 1).

Рішенням Вченої ради інституту від 27.05.2015 затверджено порядок формування та розподілу обсягу навчального педагогічного навантаження кафедр Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут». Відповідно до Порядку навантаження, обчислене наприкінці навчального року за наявним контингентом студентів та очікуваною кількістю вступників, що будуть прийняті відповідно до ліцензійного обсягу, уточнюється за підсумками прийому, поновлення відрахування студентів. До початку навчального року остаточно обчислюється загальна кількість годин по кафедрі та індивідуальне педагогічне навантаження кожного викладача. Розподіл індивідуального педагогічного навантаження, коригування навчальної роботи та індивідуальних планів фіксується протоколом засідання кафедри. На підставі протоколу засідання кафедри наказом директора інституту затверджується розподіл індивідуального навантаження, індивідуальних планів, частки ставок науково-педагогічних працівників, штатний розклад (а.с. 94-98 т. 1).

Матеріали справи містять протоколи засідань кафедри менеджменту, аграрної економіки та додатки до них, згідно з якими вирішено питання розподілу навчального навантаження кафедри на 2015-2016 н.р., 2016-2017 н.р., 2017-2018 н.р. (а.с. 99-126 т. 1).

На підставі наказу від 31.08.2015 № 122 «Про виконання рішення вченої ради інституту» затверджено план заходів з реалізації рішення Вченої ради ВП НУБіП України «Ніжинський агротехнічний інститут» щодо стану готовності навчально-матеріальної бази інституту до нового навчального року 2015, та план заходів з реалізації рішення Вченої ради ВПНУБіП України «Ніжинський агротехнічний інститут» щодо результату роботи інституту в 2014-2015 навчальному році та завдання колективу на новий навчальний рік. Згідно з п. 3 останнього плану: враховуючи лист Міністерства освіти і науки України «Щодо особливостей організації освітнього процесу та формування навчальних планів у 2015-2016 навчальному році» № 1/9-126 від 13.03.2015 здійснити поступовий перехід від 900 до 600 годин навчального навантаження протягом 3 навчальних років (2015-2018 роки) та установити аудиторне навчальне навантаження на 1 науково-педагогічного працівника за 2015-2016 н.р. в обсязі 700 годин, виходячи з наявного контингенту студентів та загальної кількості годин навчальних планів підготовки фахівців (а.с. 64-69 т. 1).

Визнаючи незаконним зменшення надбавки позивачу за вчене звання доцента у 2016-2017 н.р., 2017-2018 н.р., з 25 % до 10 %, суд прийшов до висновку, що таке зменшення є незаконним та суперечить вимогам ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про вищу освіту», крім того, визнаючи незаконною недовиплату заробітної плати позивачу, що полягає у встановленні навчального навантаження на одну ставку як науково-педагогічного працівника понад 600 годин на навчальний рік, а саме в 2015-2016 н.р. - 700 годин, 2016-2017 н.р. - 800 годин, 2017 -2018 н.р. - 730 годин, що потягло невірне вирахування ставки викладача, місцевий суд прийшов до висновку про порушення відповідачем ч.2 ст. 56 ЗУ «Про вищу освіту».

З таким висновком суду першої інстанції, в частині вирішених позовних вимог, погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з"ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Згідно пункту 6 частини першої статті 57 Закону України "Про вищу освіту" науково-педагогічні, наукові та педагогічні працівники вищого навчального закладу всіх форм власності мають право на забезпечення створення відповідних умов праці, підвищення свого професійного рівня, організацію відпочинку та побуту, встановлених законодавством, нормативними актами вищого навчального закладу, умовами індивідуального трудового договору та колективного договору.

Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці.

Окрім того, відповідно до частини четвертої ст. 97 КЗпП форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

В частині четвертій ст. 97 КЗпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Згідно вимог статті 103 КЗпП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніше як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Пунктом 31 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", судам роз`яснено, що згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці.

Отже єдиною підставою для змін істотних умов праці є зміни в організації виробництва та праці.

При цьому такі зміни мають бути економічно обґрунтовані та погоджені з профспілковим комітетом.

З врахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на правомірність дій в частині розподілу (коригування) індивідуального педагогічного навантаження науково-педагогічних працівників, яке здійснюється перед початком нового навчального року з урахуванням кількісного контингенту студентів, без попередження про зміну істотних умов праці шляхом установлення навчального навантаження на 1 науково- педагогічного працівника з визначенням обсягу навчальних годин в бік зменшення роботодавець належними та допустимими доказами не обґрунтував наявність змін в організації виробництва та праці, які стали підставою для зміни позивачу в односторонньому порядку в сторону погіршення оплати праці, економічного обґрунтування таких змін не надав, та не довів дотримання норм, гарантій передбачених законодавством, як це визначено ст. 97,103 КЗпП України.

Крім того, відповідно до відзиву на позовну заяву відповідач посилається на відсутність звернень позивача до адміністрації чи профкому інституту щодо порушення його прав, проте на підтвердження правомірності дій не посилається на відповідні докази про попередження позивача, наявність згоди профспілкового комітету при розподілі навантаження авчального навантаження на одну ставку науково-педагогічного працівника понад 600 годин на навчальний рік, а саме в 2015-2016 н.р. - 700 годин, 2016-2017 н.р. - 800 годин, 2017 -2018 н.р. - 730 годин, в більшому розмірі ніж визначено законм, що потягло не правильне вирахування ставки викладача, в порушення ч. 2 ст. 56 Закону України "Про вищу освіту"(а.с. 51 т.1).

Приведення штатної чисельності науково-педагогічних працівників навчального закладу до встановлених обсягів навантаження не може вважатися зміною в організації виробництва і праці у розумінні ст. 32 КЗпП України, а відтак відсутність наказу та ознайомлення про зміну істотних умов праці щодо позивача є порушення його прав на належну оплату праці, яка незаконно була скорочена.

Нормами трудового законодавства, а саме ст. 40,42,42-1,43,44 КЗпП України, передбачено порядок дій роботодавця якому необхідно привести чисельність штату у відповідність до дійсних потреб, це скорочення штату, за якого працівнику надаються гарантії збереження робочого місця на існуючих умовах, в тому числі переважного права залишення на роботі, повторного прийняття на роботу, виплату компенсації, але не зменшення в односторонньому порядку умов та оплати праці.

Враховуючи, що зміна істотних умов праці позивачу в сторону погіршення відбулася без економічного обґрунтування такої зміни, без погодження з профспілковим комітетом та проведена роботодавцем не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці в навчальному закладі, а з метою приведення штатної чисельності науково-педагогічних працівників до встановлених обсягів навантаження навчального закладу, що не може вважатися зміною в організації виробництва і праці у розумінні ст. 32 КЗпП України, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в цій частині є обгрунтованими та законними.

З врахуванням наведеного не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи, щодо невідповідності висновків суду першої інстанції, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу 30.12.2009 з певною умовою, зокрема відповідно до розподілу ставок на відповідний навчальний рік, оскільки законом визначено порядок, який повинен дотриматись роботодавець в разі погіршення умов або оплати праці.

Не спростовують правильних висновків суду і посилання в апеляційній скарзі, що розподіл педагогічного навантаження відбувся в 2014 році, в той час як в цілому закон набув чинності 01.09.2015.

Закон було опубліковано в газеті Верховної Ради України "Голос України" від 6 серпня 2014 року N 148 (5898), він набирає чинності 6 вересня 2014 року.

У той же час, абзац третій частини другої статті 56 ЗУ "Про вищу освіту", в якому зазначено, що "максимальне навчальне навантаження на одну ставку науково-педагогічного працівника не може перевищувати 600 годин на навчальний рік", набирає чинності з 1 вересня 2015 року.

Окрім того, у підпункті 2 пункту 7 розділу XV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону засновникам вищих навчальних закладів рекомендовано: "забезпечити приведення вищими навчальними закладами своїх освітніх програм у відповідність із вимогами абзацу третього частини другої статті 56 цього Закону, врахувавши при цьому, що нові освітні програми, які передбачають зменшення обсягу одного кредиту ЄКТС до 30 годин і зменшення максимального навчального навантаження науково-педагогічного працівника до 600 годин, починають діяти з 1 вересня 2015 року. При цьому зменшення максимального навчального навантаження на одну ставку науково-педагогічного працівника до 600 годин на навчальний рік не є підставою для збільшення чисельності штатних одиниць".

Слід звернути увагу на те, що зазначена норма Прикінцевих та Перехідних положень Закону носить рекомендаційний характер.

З огляду на вищенаведене, вимога позивача щодо визнання незаконною недовиплату заробітної прати у зв`язку з встановленням навантаження на одну ставку як науково-педагогічного працівника понад 600 годин на навчальний рік, а саме в 2015-2016 н.р. - 700 годин, 2016-2017 н.р. - 800 годин, 2017 -2018 н.р. - 730 годин, є обґрунтованою.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту» науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцента і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професора - 33 відсотки посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір доплат за рахунок власних надходжень.

Як вбачається, згідно штатного розпису ВП НУБіП України «Ніжинський агротехнічний інститут» на 2015 рік надбавка за вчене звання доцент визначена на рівні 25 % (а.с. 28 т. 1).

Проте, відповідачем було зменшено розмір надбавки за вчене звання доцента в 2016-2017 н.р., 2017-2018 н.р., з 25 % до 10 % всупереч вказаній нормі, отже дії Національного університету біоресурсів і природокористування України щодо зменшення надбавки позивачу, є незаконним.

Заперечення представників відповідача з приводу можливості встановлення такої надбавки директором інституту в розмірі від 10% до 25 % судом до уваги не береться зважаючи на те, що суперечать вимогам ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту».

Є не обгрунтованими та не спростовують правильних висновків доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої інстанції заперечень, що саме керівнику закладу надано право встановлювати та здійснювати нарахування підвищень до посадових окладів (ставок), надбавок, доплат, допомог, винагород, премій, інших заохочувальних виплат працівникам виключно в межах фонду оплати праці, затвердженого в загальному та спеціальному фондах бюджету, або власних доходів, отриманих від провадження господарської діяльності відповідно до ч. 3 ст. 59 ЗУ «Про вищу освіту» з посиланням на підзаконні нормативні акти, а саме: Постанову КМ України, від 30.08.2002, № 1298 "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери", Постанову КМ України, від 01.03.2014, № 65 "Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету", Постанова КМ України, від 11.10.2016, № 710 "Про ефективне використання державних коштів", Наказ, Міністерство освіти і науки, від 26.09.2005, № 557 "Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ", оскільки зазначені підзаконні нормативні акти не можуть бути застосовані в частині положень, які суперечать вимогам ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про вищу освіту», який має вищу юридичну силу, в тому числі і щодо визначення відсотку доплати.

Крім того, положення ч. 3 ст. 59 ЗУ «Про вищу освіту» стосуються інших видів нарахувань підвищень до посадових окладів (ставок) та ін.

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, прийшов до обґрунтованих висновків в частині вирішених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення в частині задоволених вимог.

За змістом ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статей 13 та 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Посилання у мотивувальній частині рішення суду, що Відокремлений підрозділ Національного університету біоресурсів і природокористування України «Ніжинський агротехнічний інститут» не є юридичною особою, а отже і не є належним відповідачем по справі та вимоги заявлені до вказаного підрозділу є некоректними та розгляду не підлягають, не призвело до неправильного вирішення справи по суті щодо вирішених позовних вимог, як і не зазначення в резолютивній частині відповідно до вимог п. 1 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, висновку суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог (а.с. 214 т. с. 1).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З врахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду в частині вирішених позовних вимог - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Національного університету біоресурсів і природокористування України залишити без задоволення.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст рішення складено 11.09.2019.

Головуючий Судді: