Постанова

Іменем України

10 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 761/33329/15-ц

провадження № 61-4418св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року у складі судді: Волошина В. О., та постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Рубан С. М., Желепа О. В., Іванченко М. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (далі - ПАТ «Український інноваційний банк»), у якому просив: визнати відмову ПАТ «Український інноваційний банк» у поверненні йому суми вкладу та процентів по ній такою, що не відповідає вимогам закону; зобов`язати ПАТ «Український інноваційний банк» повернути ОСОБА_1 суму вкладу згідно умов договорів № 10-2389139 від 29 вересня 2015 року, №10-1389148 від 29 вересня 2015 року, №10-1390199 від 01 жовтня 2015 року у розмірі 94 649,31 грн та 5 594,67 доларів США з виплатою відсотків за вкладами.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2017 року відкрито провадження у справі.

12 квітня 2018 року від ОСОБА_1 надійшла заява про зміну предмету позову, у якій позивач просив суд також стягнути з ПАТ «Український інноваційний банк» на його користь три відсотки річних, пеню та інфляційні втрати.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року, заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову повернуто.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що позивач в порушення вимог частини п`ятої статті 49 ЦПК України не направив копії заяви про зміну предмету позову іншим учасникам справи.

При відхиленні доводів апеляційної скарги про те, що позивачем було направлено копії заяви про зміну предмету позову іншим учасникам справи підтверджується письмовим доказом, який знаходиться у нього, а саме копією відзиву на позовну заяву від 24 травня 2018 року, апеляційний суд вказав, що факт направлення заяви про зміну предмету позову іншим особам, апеляційний суд вказав, що вказані докази не долучено навіть до апеляційної скарги. Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що ним особисто направлено копії заяви про зміну предмету позову іншим учасникам справи спростовуються матеріалами справи та не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції

Аргументи учасників справи

У березні 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу, в якій просив оскаржені рішення скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 було особисто направлено копії заяви про зміну предмету позову іншим учасникам справи, про що є підтвердження і документи знаходяться у справі з 24 травня 2018 року, а також відповідач надав відзив на позовну заяву.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 12 квітня 2018 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про зміну предмету позову від 23 березня 2018 року (а. с. 104). До вказаної заяви ОСОБА_1 не долучив та матеріали справи не містять доказів на підтвердження направлення копії заяви про зміну предмету позову іншим учасникам справи.

У частині третій статті 49 ЦПК України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно частини п`ятої статті 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Встановивши, що ОСОБА_1 не подав доказів направлення копії заяви про зміну предмету позову від 23 березня 2018 року іншим учасникам справи, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зробив правильний висновок про повернення її позивачу.

Аргумент касаційної скарги про те, що заява про зміну предмету позову направлена іншим учасникам справи, що підтверджується відмітками про отримання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та Національного Банку України від 20 квітня 2018 року, колегія суддів відхиляє. Оскільки відмітки про отримання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та Національного Банку України від 20 квітня 2018 року підтверджують отримання іншими учасниками справи заяви про зміну предмету позову від 03 квітня, яка підписана ОСОБА_1 20 квітня 2018 року. А оскарженою ухвалою суду першої інстанції позивачу була повернена заява про зміну предмету позову від 23 березня 2018 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержанням норм процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков