Справа № 344/5837/17
Провадження № 22-ц/4808/950/19
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Томин О.О., Ясеновенко Л.В.,

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гаврильця Миколи Богдановича на рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Пастернак І.А., ухвалене 16 травня 2019 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 27 травня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом, уточнивши його в подальшому, до ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 13 липня 2016 року він рухався на власному автомобілі «Hyundai Accent» д.н. НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп в напрямку м. Львів. Попереду в попутному з ним напрямку рухався автомобіль «Hyundai Accent» д.н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , а позаду нього - автомобіль «Hyundai J30» д.н. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 На 756км + 500м автодороги ОСОБА_3 зменшила швидкість руху та розпочала виконувати маневр розвороту, перетнувши при цьому суцільну лінію дорожньої розмітки, тим самим створивши для нього аварійну обстановку. Для уникнення зіткнення з її автомобілем він змушений був також зменшити швидкість руху автомобіля. Проте, водій який їхав позаду нього проявив неуважність, не вибрав безпечної дистанції та швидкості руху, в результаті чого допустив зіткнення транспортних засобів, що спричинило їх пошкодження. Про дорожньо-транспортну пригоду було повідомлено працівників поліції. Оскільки на місці ДТП ОСОБА_1 визнав свою вину ними складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). Водночас працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 Постановою Івано-Франківського міського суду від 20 вересня 2016 року її визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 112 КУпАП. Після ДТП він звернувся до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» із заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, листом від 19 лютого 2017 року №0211 йому відмовлено у виплаті такого. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №32/04/17 від 5 квітня 2017 року матеріальна шкода становить 67 647,10 грн. Посилаючись на вказані обставини просив стягнути з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» матеріальну шкоду у розмірі 50 000,00 грн, а з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно матеріальну шкоду у розмірі 17 647,10 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 травня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» у розмірі 50 000,00 грн, а з ОСОБА_1 - в розмірі 17 647,10 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивачу завдано майнової шкоди, сталася з вини ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТОВ «Страхове товариство «Домінанта». Отже, товариство повинно відшкодувати позивачу майнову шкоду, завдану пошкодженням автомобіля останнього в межах ліміту відповідальності. Водночас, різниця в розмірі 17 647,10 грн між матеріальними збитками і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Гаврилець М.Б. посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення скасувати. Постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до положень п.33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 1 розпорядження Державної комісії з врегулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року №698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну потерпілим, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» Євротротокол можна скласти за наявності умов, що водії-учасники ДТП мають поліси обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; відсутні травмовані (загиблі) люди; досягнуто згоди учасників аварії щодо обставин ДТП і сума пошкодження не перевищує 50 000,00 грн; у водіїв відсутні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Таким чином підписуючи Європротокол позивач визнав максимальний розмір страхової виплати, що становить 50 000,00 грн. Натомість, на користь позивача стягнуто матеріальну шкоду у загальному розмірі 67 647,10 грн.

Поза увагою суду залишена і та обставина, що в протоколі огляду транспортного засобу, який складено оцінювачем ОСОБА_4 , зазначено відомості про пошкодження інших деталей, які на його думку, не могли бути отримані в результаті цієї ДТП. Крім того, у звіті про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу оцінювачем не вказано конкретно код, номер запчастин, які підлягають заміні. Відсутні у ньому і квитанції-чеки про придбання відповідних запчастин.

Не враховано місцевим судом і те, що аварійну ситуацію створено відповідачем ОСОБА_3 . Як і того, що позивачем під час дорожньо-транспортної пригоди також було порушено Правила дорожнього руху України, що потягло за собою зіткнення транспортних засобів та завдання матеріальної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуване рішення прийнято за повного з`ясування обставин справи, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду - без змін.

Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Згідно ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 29 липня 2019 року розгляд справи здійснюється в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Казанцева Р.Р. доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 та його представник - адвокат Ясінець В.П. доводів апеляційної скарги не визнали посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

ОСОБА_3 та представник ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» в судове засідання не з`явились повторно, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Відтак, відповідно до статті 372 ЦПК України перешкод розглядові справи у їх відсутності не встановлено.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення таких підстав.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 13 липня 2016 року за участю автомобіля марки «Hyundai Accent» д.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та автомобіля «Hyundai J30» д.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

За результатом настання ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол»), згідно якого останній визнав себе винним у її настанні. При цьому учасники пригоди зазначили, що пошкодження завдано внаслідок зіткнення із задньою частиною іншого транспортного засобу під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», а ОСОБА_2 - у СК «УНІКА».

З приводу зазначеної пригоди 13 липня 2016 року позивач звернувся з письмовим повідомленням до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта». А 4 серпня 2016 року подав заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.7,8).

Листом від 13 лютого 2017 року №0211 ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» відмовило ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування. Відмова мотивована тим, що за створення аварійної ситуації 13 липня 2016 року, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення

за ч. 4 ст.122 КУпАП на ОСОБА_3 . Окрім того, ОСОБА_1 у письмових поясненнях не визнає себе винним у дорожньо-транспортній пригоді (а.с.9-10).

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №32/04/17 від 5 квітня 2017 року, проведеного експертом-оцінювачем, аварійним комісаром ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, спричиненого власнику колісного засобу «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з втратою товарного вигляду складає 67 647,10 грн (а.с.12-41).

Згідно з частиною першою та другою статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За приписами частин першої, другої та п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За змістом статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Пунктом 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Таким чином, вищевказаною нормою цього закону передбачено вичерпний перелік умов, за наявності яких учасники дорожньо-транспортної пригоди можуть скористатись Європротоколом, а саме: водії-учасники ДТП мають поліси обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; відсутність травмованих (загиблих) людей; згода водіїв транспортних засобів, учасників ДТП щодо її обставин; у водіїв відсутні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів. Підстав для іншого тлумачення вказані норми не дають.

У пункті 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» від 17 листопада 2011 року № 698 затверджено максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 1 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому.

В силу вимог статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода, яка згідно відповідного повідомлення про неї сталася з вини відповідача, який, в свою чергу, застрахував цивільно-правову відповідальність у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що страховик повинен відшкодувати позивачу матеріальну шкоду в сумі 50 000,00 грн (максимальний розмір страхової виплати), а решта суми у розмірі 17 647,10 грн (різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням) підлягає відшкодуванню відповідачем ОСОБА_1

Посилання представника ОСОБА_1 в апеляційній скарзі щодо незгоди з розміром матеріальної шкоди, визначеним звітом про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №32/04/17 від 5 квітня 2017 року, не заслуговують на увагу. Встановлені експертом пошкодження при детальному дослідженні транспортного засобу не виходять за межі видимих пошкоджень, виявлених на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Окрім того, зазначений у висновку розмір шкоди відповідачем не спростовано, правом звернення з клопотанням про призначення експертизи з метою встановлення розміру матеріальної шкоди він не скористався.

Не спроможними є і доводи апеляційної скарги про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок створення відповідачем ОСОБА_3 аварійної ситуації та порушення Правил дорожнього руху самим позивачем. При цьому зі змісту повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійшли згоди щодо обставин, причин та умов скоєння ДТП. Останній визнав свою вину у вчиненні правопорушення, що підтвердив особистим підписом.

З витребуваних апеляційним судом матеріалів адміністративної справи №344/10572/16-п вбачається, що 13 липня 2016 року працівниками поліції дійсно складено протокол про адміністративне правопорушення на ОСОБА_3

Постановою Івано-Франківського міського суду від 20 вересня 2016 року її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн. У мотивувальній частині постанови зазначено, що водій ОСОБА_3 , яка керувала транспортним засобом марки «Hyundai Accent», порушила пункт 8.5.1 ПДР України (а.с.11).

Як передбачено п. 8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Однак, при цьому постанова суду не містить жодного посилання на створення цим водієм аварійної ситуації, що призвело до цього ДТП та пошкодження інших транспортних засобів.

Аналогічно відсутні такі докази і в матеріалах цивільної справи.

Більше того, ОСОБА_1 , посилаючись на створення ОСОБА_3 аварійної ситуації та спільне заподіяння ними позивачу шкоди, в ході розгляду справи не заявляв вимог про визначення їх відповідальності у частці відповідно до ступеня їх вини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За змістом статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.

Предметом позову у цій справі є стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 67 647,10 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому справа є малозначною в силу закону.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гаврильця Миколи Богдановича залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від16 травня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови виготовлено 13 вересня 2019 року