Справа № 537/4154/19
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" жовтня 2019 р. суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Фадєєва С.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

До Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , де він просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2 , зареєстрований 30.04.2014 у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 117.

Суддя вважає за необхідне роз`яснити позивачеві, що вирішуючи питання про підсудність справи за участю іноземної особи, суд повинен керуватися не тільки нормами внутрішнього процесуального законодавства, але й нормами, які містяться в міжнародних договорах про правову допомогу. В силу ст..60 Закону «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Загальні правила підсудності цивільних справ судами України визначаються стосовно іноземців так само, як і стосовно громадян України. Відповідно до ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Тобто, при визначенні підсудності цивільних справ за участю іноземної особи може мати місце загальна територіальна підсудність, альтернативна, виключна та договірна підсудність.

За загальним правилом внутрішньої територіальної підсудності позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст. 27 ЦПК України). З позовної заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є громадянкою Російської федерації, на даний час зареєстрована та проживає на території вищезазначеної держави.

Нормами ст. 28 ЦПК України (ч.2) також передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти. Позивач в позові посилається саме на дану норму права на обґрунтування подачі позову до Крюківського районного суду м. Кременчука, проте позивачем не надано жодного доказу на підтвердження вказаного.

Позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Матеріали позову не містять доказів домовленості між подружжям на розгляд справи у суді за місцем реєстрації позивача.

Таким чином, суддя вважає за необхідне звернути увагу позивача на необхідність зазначення в позовній заяві підстав звернення саме до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом про розірвання шлюбу з іноземцем.

Також, відповідно до ч.6 ст.175 ЦПК України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

В силу ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позовна заява, подана ОСОБА_2 , містить недоліки, що підлягають усуненню.

Так, згідно ч.8 ст. 130 ЦПК України особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються у порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких у порядку, встановлених статтею 502 цього Кодексу.

Оскільки відповідач проживає за межами України, відповідно до ст. 498 ЦПК України суд України, у разі встановлення належної йому підсудності справи, повинен звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Приписами ч.3 ст. 499 ЦПК України передбачено, що судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У відповідності до п.2.1 та п.2.3. Інструкції «Про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України Державної судової адміністрації України 27.06.2008 року № 1092/5/54 у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном. Доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

Вищезазначені вимоги щодо перекладу позовної заяви та додатків до неї на іноземну мову також закріплені у ст. 10 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, відповідно до якої запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою, або забезпечені завіреним перекладом на ці мови.

З викладеного вбачається, що позивач повинен надати до суду належним чином завірений переклад позовної заяви та додатків до неї на російську мову для звернення суду до компетентного суду Російської Федерації для вручення відповідачу позовної заяви разом з документами, доданими до позову.

Зазначені недоліки унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження по справі та подальший розгляд справи і ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Вказані недоліки свідчать про невідповідність поданої позовної заяви вимогам ст.175, ст.177 ЦПК України, у зв`язку з чим, в силу ст.185 ЦПК України позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення її недоліків. В силу ч.3 ст.185 ЦПК якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя,

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Повідомити позивача ОСОБА_1 про необхідність виправити вищезазначені недоліки позовної заяви на протязі десяти днів з дня отримання копії ухвали.

В разі не виконання у встановлений строк вимог передбачених ст. ст. 175, 177 ЦПК України позовна заява буде вважатися неподаною та повернена позивачу .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Фадєєва