Троїцький районний суд Луганської області
Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 2а-7707/11/1207
Провадження №2-ав/433/2/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2019 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Суського О.І.,

за участі секретаря судового засідання Яковлєвої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Троїцьке Луганської області заяву ОСОБА_1 , якого представляє ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження,-

встановив:

В провадженні Троїцького районного суду Луганської області знаходиться заява ОСОБА_1 , якого представляє ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження. В обґрунтування заяви зазначено, що постановою Жовтневого районного суду м. Луганська від 21.01.2011 позов ОСОБА_3 до УПФУ в Жовтневому районі м. Луганська про визнання дій незаконними та зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії було задоволено. Визнано неправомірними дії УПФУ в Жовтневому районі м. Луганська щодо відмови в перерахунку державної та додаткової пенсії з урахуванням мінімальної пенсії за віком. Зобов`язано УПФУ в Жовтневому районі м. Луганська здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50% мінімальних пенсій за віком. Перерахунок пенсії здійснювати виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначеного законом на відповідний період. Ухвалою Донецького Апеляційного Адміністративного суду від 17.05.2012 по справі № 2а-7707/11/1207 УПФУ в Жовтневому районі м. Луганська відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на вищевказану постанову. На цей час рішення суду не виконується. В зв`язку з захопленням влітку 2014 року адміністративної будівлі Жовтневого районного суду м. Луганська, судове провадження за позовом ОСОБА_1 втрачене. На підставі викладеного, просить відновити втрачене судове провадження за позовом ОСОБА_1 до УПФУ у Жовтневому районі м. Луганська про визнання дій незаконними та зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії в частині постанови Жовтневого районного суду м. Луганська від 21.01.2011.

Заявник та представник заявника у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, просили розглянути справу без їх участі.

В зв`язку з відсутністю поштового обігу з містом Луганськ, яке перебуває на території тимчасово непідконтрольній українській владі, виклик представника Управління ПФУ в Жовтневому районі м.Луганська в судове засідання було розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» http://court.gov.ua/ на веб-сторінці Троїцького районного суду Луганської області у розділі «Список справ, призначених до розгляду» та «Виклик до суду учасників по справі».

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 384 Кодексу адміністративного судочинства України, відновлення повністю або частково втраченого судового провадження в адміністративній справі, закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Втрачене судове провадження в адміністративній справі може бути відновлене за заявою осіб, які беруть участь у справі, або за ініціативою суду, що визначено ч. 1ст. 385 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 1, 2ст. 390 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів справи суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого провадження повністю або частково, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого провадження зазначається, на підставі яких конкретних даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні за участю всіх учасників адміністративного процесу з втраченого провадження, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Адміністративна справа № 2а-7707/11/1207 з Жовтневого районного суду м. Луганська до Троїцького районного суду Луганської області не була передана.

Загальновідомим є той факт, що місто Луганськ на теперішній час знаходиться на території непідконтрольній українській владі, отже є всі підстави вважати втраченим судове провадження у адміністративній справі № 2а-7707/11/1207 Жовтневого районного суду м. Луганська.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Луганська від 21.01.2011 позов ОСОБА_3 до УПФУ в Жовтневому районі м. Луганська про визнання дій незаконними та зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії було задоволено. Визнано неправомірними дії УПФУ в Жовтневому районі м. Луганська щодо відмови в перерахунку державної та додаткової пенсії з урахуванням мінімальної пенсії за віком. Зобов`язано УПФУ в Жовтневому районі м. Луганська здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50% мінімальних пенсій за віком. Перерахунок пенсії здійснювати виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначеного законом на відповідний період (а.с. 5-6).

Ухвалою Донецького Апеляційного Адміністративного суду від 17.05.2012 по справі № 2а-7707/11/1207 УПФУ в Жовтневому районі м. Луганська відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на вищевказану постанову (а.с. 7).

Як встановлено судом, відновлення втраченого провадження необхідно заявнику з метою повного й фактичного виконання рішення суду по даній справі.

За таких обставин, суд вважає можливим відновити втрачене судове провадження в частині постанови Жовтневого районного суду м. Луганська від 21 січня 2011 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.243, 248, 255, 384-385, 389, 390 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , якого представляє ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження задовольнити.

Відновити втрачене судове провадження у адміністративній справі № 2а-7707/11/1207 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Луганська про визнання дій незаконними та зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії в частині повного тексту постанови Жовтневого районного суду м. Луганська від 21 січня 2011 року:

«ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2011 року Жовтневий районний суд м. Луганська у складі:

у складі: головуючого судді Рудської С.М.,

при секретарі Буняченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луганська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Жовтневому районі м. Луганська про визнання дій незаконними та зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 3 групи захворювання, яке пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 12.09.1995 року, а тому згідно нормативно-правових актів України, а саме ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір його пенсії повинен дорівнювати 6 мінімальних пенсій за віком. Крім того, згідно з ст. 50 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» також повинна призначатися додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, а тому, відповідно і розмір пенсії йому повинен бути відповідачем перерахований з урахуванням мінімального розміру пенсії. На його звернення до відповідача від 09.07.2010 року в перерахунку розмірів пенсії було відмовлено посилаючись на те, що вимога безпідставна. Просить визнати дії відповідача незаконними та зобов`язати зробити перерахунок пенсії починаючи з 11.04.2002 року по 01.03.2007 року.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за їх відсутністю.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, надав письмові заперечення проти позову де позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що розмір пенсій зазначеним особам згідно ч. 7 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1996 року «№ 342 «Про підвищення розмірів пенсій призначених до 1 березня 1996 р. та порядок обчислення пенсії, що призначаються після 1 березня 1996р.» та від 26.07.1996 р. № 831 «Про підвищення розмірів пенсій призначених до 1 березня 1996 р. та порядок обчислення пенсій, що призначаються після 1 серпня 1996 р.» розмір мінімальної пенсії за віком з 01.09.1996 року встановлено у розмірі 16,62 грн. Постановою Кабінету Міністрів від 03.01.2002 р. № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат іншим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державної бюджету» розрахунок пенсій, виплачуваних відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і додаткових пенсій, передбачених цім законом здійснюється виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком 19,91 грн. і цей показник використовується для розрахунку пенсії позивача. З 01.07.2002 року нарахування пенсії позивача відбувається на підставі Закону України «Про Державний бюджет України на 2002 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно якого внесені зміні також і до ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 11 КАС України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Предметом судового розгляду є правовідносини, що пов`язані з забезпеченням соціального захисту громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вказані правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про прожитковий мінімум», Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» а також іншими чинними законодавчими актами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC 1 категорії, в 1995 році йому була призначена третя група інвалідності, що підтверджується копіями довідок МСЕК та не оспорюється сторонами

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорії 1, встановлюються у вигляді державної пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсія яка повинна призначатися позивачу не може бути нижчою ніж 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачу повинна бути призначена додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» мінімальний розмір пенсії за віком відноситься до числа державних соціальних гарантій та не може бути нижчим від прожиткового мінімуму встановленого законом, та ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється v розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Законом України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2002 рік», прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 11.04.2002 року в розмірі 268 грн.

Законом України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2003 рік», прожитковий мінімум я осіб, які втратили працездатність в розмірі 268 грн.

Законом України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік», встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 27.05.2004 року в розмірі 284,69 грн.;

Законом України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік», встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2005 року в розмірі 332,00 грн.;

Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2006 р. в розмірі -350,00 грн.; з 01.04.2006 р. в розмірі -359,00 грн., з 01.10.2006 р. в розмірі -366,00 грн.

Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2007 року -415,11 грн.

У роз`ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 (пункт 5) зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акт будь- якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, і постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради . Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закон)'. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Таким чином, оскільки в 1995 році позивач знаходився на 3 групі інвалідності, як особа з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тому він мав право на отримання основної пенсії по інвалідності в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду здоров ю, в розмірі - 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, розмір яких повинен розраховуватися, виходячи з вищенаведених розмірів.

Крім того, відповідно до п. 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 3-ї групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими ніж 6 мінімальних пенсій за віком.

Раніше за зверненням позивача Постановою Жовтневого районного суду м. Луганська від 02 липня 2008 року, яка була залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2008 року, дії відповідача, щодо нарахування та виплати пенсії як інваліду 3 групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, з 01,03.2007 року визнані неправомірними та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії, з посиланням на ст. 22 Конституції України, передбачаючи у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, Закону України, суд застосовує акт, який має найвищу юридичну силу та виходячи з конституційних норм, передбачаючи пріоритетність законів над підзаконними актами було встановлено, що при визначені розміру пенсії позивача застосуванню підлягає ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України, які значно звужують обсяг встановлених законом прав позивача. Відповідно до ст. 72 КАС України питання про застосування при нарахуванні пенсії позивачу, як інваліду з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та Законів України якими встановлено прожиткові мінімуми для осіб, що втратили працездатність, є встановленим фактом та не потребує додаткового доказування при розгляді даної справи.

Згідно ст. 67 ч. З Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, суд вважає, що право позивача на перерахунок пенсії у вищезазначених розмірах виникло за 3 групою інвалідності з 11.04.2002 р. по 01.03.2007 р.

Розглядаючи позовні вимоги позивача, суд також керується висновками рішень Конституційного Суду України по справі №1-21/2005 від 11.10.2005 р. №8-рп/2005 від 11.10.2005р., №8-рп/99 від 06.07.1999 р, №5-рп/2002 від 20.03.2002 р., №7-рп/2004 від 17.03.2004 р., №20-рп/2004 р. від 01.12.2004р., № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, в яких Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускаються.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України, остаточними, не можуть бути оскаржені та мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів.

Оскільки, предметом спору є виплата пенсії як інваліду з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС до спірних правовідносин застосовуються приписи п. 1 ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок ЧАЕС. Ч. 2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що суми пенсій, не одержаних своєчасно з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Ч. 1 ст. 76 ЗУ «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» від 08.02.1995р. № 39-95-ВР передбачено, що право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров`ю особи, не обмежується строком давності, п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, яким передбачено, що позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Враховуючи, що призначення і розрахунок компенсацій законом віднесено до компетенції відповідних відділень УПФУ Жовтневого району м. Луганська, суд не має права перебирати на себе функції даного державного органу по здійсненню конкретних розрахунків, тому відсутні підстави для обчислення у рішенні суду конкретного розміру компенсації і виниклої заборгованості.

Суд вважає, що позивачем не порушено строк позовної давності, оскільки відповідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, завданої іншим ушкодженням здоров`я.

Керуючись ст.ст. 6, 8, ч.2 ст. 19, 22, 23, 46 Конституції України, ст. ст. 49, 50, 54, 67, 71 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», ст. 28 , ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Законом України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2002 рік», Законом України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік», Законом України «Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік», Законом України «Про державний бюджет на 2006 рік», Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік», ст. 268 ЦК України, ст. ст. ст.ст. 159-161, 163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Луганська щодо відмови в перерахунку державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 з урахуванням мінімальної пенсії за віком.

Зобов`язати Управління Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Луганська зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 11.04.2002 р. по 01.03.2007 р. в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 50% мінімальних пенсій за віком. Перерахунок пенсії здійснювати виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначеного Законом на відповідний період.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя»

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень КАС України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.І. Суський