Справа № 585/5048/18
Номер провадження 2/585/199/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

Справа № 585/5048/18, провадження № 2/585/199/19

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Роменської міської ради,

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на дитину.

Представник відповідача ОСОБА_3 , який діє на підставі договору № 03/12-18 про надання правової допомоги від 03 грудня 2018 року та Ордеру серії ХВ № 000027 від 03 грудня 2018 року.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Роменської міської ради - Приходько Олексій Миколайович, який діє на підставі довіреності від 03 червня 2019 року.

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому просив: розірвати шлюб між ним і ОСОБА_2 , зареєстрований 16 липня 2016 року у Ленінському районному у місті Харкові відділі ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, актовий запис № 279; визначити місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити його проживати разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути із ОСОБА_2 аліменти на його користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), або за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника в м. Харків, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 років, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття; допустити негайне виконання рішення суду у частині визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідача на його користь судовий збір.

Позовні вимоги мотивував тим, що 16 липня 2016 року ним укладено шлюб з відповідачкою, який вони зареєстрували у Ленінському районному у м. Харкові відділі ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, актовий запис № 279. Від шлюбу мають двох синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їхня сім`я проживала за місцем реєстрації певний проміжок часу, а саме: в АДРЕСА_2 , в будинку , що належить йому на праві приватної власності. Відповідач власного житла не має. Нещодавно вони переїхали мешкати в м. Харків, де проживали в квартирі родичів, за адресою: АДРЕСА_1 . Переїзд пов`язаний з його роботою. На протязі останніх місяців сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до чоловіка, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально - психологічної атмосфери. З її ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідками яких нерідко стають їх діти, що тяжким чином впливає на їх психічний стан та кожен раз спричиняє йому та їм душевні страждання. Крім того, з метою нав`язати йому своє бачення проблемних питань відповідач іноді припускається до аморальних вчинків, проводячи час в компанії інших чоловіків, відверто не приховуючи це. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їх сім`ї, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, як це передбачено вимогами ст. 55 СК України. В листопаді 2018 року сталася чергова сварка, в ході якої відповідач повідомила його, що йде до іншого чоловіка і не має наміру більше мешкати з ним, жодним чином не обговоривши тему подальшого існування та визначення місця проживання дітей, залишивши їх з ним. В цей же день вона зібрала свої особисті речі і переїхала проживати до свого нового прихильника за невідомою для нього адресою, де і мешкає по сьогоднішній день. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. За його переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у нього, так і у відповідача на ґрунті сімейно - побутових проблем, та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулася неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. Він, як батько їх неповнолітніх дітей, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання останніх. Стосовно старшої дитини - ОСОБА_4 , вважає за необхідне визначити його місце проживання разом з ним. Стосовно молодшої дитини - ОСОБА_5 , оскільки дитина, що є малолітньою, потребує постійного догляду та контакту з матір`ю, часто хворіє, а його робочий графік, не дає можливості весь час перебувати вдома та доглядати за дитиною, вважає доречним визначити його місце проживання разом із матір`ю. З 2012 року він перебуває на «Д» обліку в Роменській ЦРЛ з діагнозом цукровий діабет та потребує постійного підтримуючого лікування. При цьому він не відмовляється від дитини, готовий приймати активну участь в його вихованні та утриманні. Він не має наміру перешкоджати відповідачці в здійсненні його прав та обов`язків щодо їх старшої дитини. Враховуючи ту обставину, що відповідач взагалі ніколи не надавала кошти на потреби сім`ї, в тому числі дітей, у нього є підстави вважати, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятися від матеріального утримання дитини, яка мешкає з ним.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

13 грудня 2018 року позовну заяву було залишено без руху.

17 січня 2018 року на адресу суду надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

05 лютого 2019 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначення підготовчого засідання.

26 березня 2019 року судом закінчено підготовче провадження по справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті.

30.05.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.40,53).

Відповідач ОСОБА_2 та її представник у судове засідання не з`явилися. Відповідач належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.124). Представник відповідача ОСОБА_3 повідомлений про дату та час розгляду справи, шляхом вручення повідомлення йому особисто в приміщенні суду (а.с.118). Про причини неявки суд відповідач та її представник не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей виконавчого комітету Роменської міської ради, у судове засідання не з`явився. До суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, при розгляді справи покладаються на розсуд суду (а.с.127).

16 вересня 2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

16 липня 2016 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано у Ленінському районному у м. Харкові відділі ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, актовий запис № 279 (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають двох синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.8,9).

Згідно довідки Роменської ЦРЛ ОСОБА_1 з 2012 року перебуває на «Д» обліку в Роменській ЦРЛ з діагнозом цукровий діабет та потребує постійного підтримуючого лікування (а. с. 13).

Відповідно до довідки про доходи, виданої ОСОБА_1 , позивач працює у ТОВ «Рустлер Нерухомість Сервіс» з 07 травня 2014 року; з травня 2018 року по жовтень 2018 рік отримав 45024, 58 грн. заробітної плати (а.с.12).

З Акту обстеження житлово-побутових умов вбачається, що було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем їх реєстрації в АДРЕСА_2 . Умови проживання добрі: проведено ремонт, стіни поклеєні шпалерами, потолки побілені, усі кімнати умебльовано меблями та побутовою технікою (а.с.69).

З письмових пояснень ОСОБА_7 від 11.04.2019 року вбачається, що вона є мамою ОСОБА_1 .. Її син разом з онуком ОСОБА_4 проживають в АДРЕСА_1 . Де проживає її невістка ОСОБА_2 з її онуком ОСОБА_5 невідомо. Її син з онуком ОСОБА_4 відвідують її, а невістка з онуком ОСОБА_5 після виїзду в м. Харків жодного разу її не відвідували (а.с.70).

З досліджених письмових матеріалів вбачається, що між сторонами склалися правовідносини з приводу сімейних правовідносин.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Відповідно ч. 1 ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч.1ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідності ч.1ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частина 1 ст. 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п.1 ст.9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»,ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів, ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, ЄСПЛ від 16 липня 2015 року).

Мотиви суду.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову, виходячи з наступного:

Суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження їхнього шлюбу суперечило б їхнім інтересам, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Так, під час розгляду справи судом також було встановлено, що батько та мати дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають окремо. Їхній спільний син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком - позивачем по справі - ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання жодного разу не з`явилася, пояснення не надала, не спростувала доводи позивача, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона може забезпечити дитині належні умови проживання, піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти - не надала.

Натомість, враховуючи ставлення та участь у вихованні, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у батька, який має стабільний заробіток та можливість утримувати неповнолітнього сина матеріально, що стверджується довідкою про розмір його заробітної плати, суд дійшов висновку про можливість позивача забезпечити сина всім необхідним.

Крім того, судом також враховано відсутність належних заперечень матері ОСОБА_2 щодо місця проживання дитини з батьком.

Тому, з урахуванням всіх вищевказаних обставин справи, з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , щодо визначення місця проживання дитини, та вважає за необхідне визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 .

При цьому суд не встановив виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з батьком.

Крім того, суд зауважує, що мати дитини, у разі визначення місця проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Стаття 430 ЦПК України не передбачає негайного виконання рішення суду про визначення місця проживання дитини, тому рішення в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до квитанції № 8 від 05 грудня 2018 року (а.с. 1), квитанції № 19039178 від 10 січня 2019 року (а.с.21), та квитанції № 19039278 від 10 січня 2019 року (а.с.22), позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 680 грн., 704 грн. 80 коп. та 24 грн. 80 коп. судового збору, а всього 1409 грн. 60 коп.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у вказаному розмірі.

Також судом застосовані норми процесуального права, які регулюють порядок ухвалення рішення: ст. ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Роменської міської ради, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, задовольнити у повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 16 липня 2016 року у Ленінському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 279.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище - « ОСОБА_2 ».

Визначити місце проживання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити його проживати разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 1409 (одну тисячу чотириста дев`ять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Роменський міськрайонний суд.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_5 .

Представник відповідача: ОСОБА_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Роменської міської ради, місце знаходження: 42000, Сумська область, м. Ромни, б-р Свободи, 1.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова