Справа № 159/2882/18 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О.
Провадження № 22-ц/802/261/19 Категорія: 29 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Грушицького А. І., Карпук А. К.,

з участю:

секретаря судового засідання - Лимаря Р. С.,

позивача- ОСОБА_2.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн", третя особа на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Тєфія", про захист прав споживача, стягнення майнової та моральної шкоди, за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 31 серпня 2016 року о 13 год. 26 хв. він в Інтернет - магазині «Фокстрот» замовив клавіатуру DEFENDER Princeton C - 935 Wireless вартістю 335 грн. за вказаним на сайті телефоном. Вказував, що повне замовлення з доставкою «Новою поштою» має вартість 353 грн. Після перевірки ним справності придбаного товару виявилось, що клавіатура не є робочою, справна лише мишка. Він одразу за телефоном, за яким робив замовлення, повідомив про брак товару. Працівник «Фокстроту» повідомив йому, що він повинен самостійно звернутись до сервісного центру (далі - СЦ) для проведення експертизи, що підтвердила би факт отримання товару в неробочому стані і непричетність до його пошкодження. Будучи обуреним такою пропозицією та тим, що працівники «Фокстроту» самостійно не перевірили якість товару, а наполягали самому зайнятися експертизами і доводити факт, що клавіатуру він отримав несправну, 07.09.16 року звернувся у магазин «Фокстрот», розташований по вул. Незалежності у м. Ковелі Волинської області. Працівниця магазину спочатку відмовила приймати клавіатуру, так як вона придбана не у цьому магазині і він сам має надати її у СЦ у м. Львові. Однак після його скарги клавіатура була прийнята на гарантійне обслуговування та її перевірки. За наслідками перевірки в жовтні 2016 року несправний товар вилучено сервісним центром і працівниця передала йому акт списання клавіатури та пояснила, що слід зв'язатись з Інтернет - магазином для повернення коштів за товар неналежної якості. Йому було повідомлено, що на електронну адресу будуть надіслані умови, які він повинен виконати для отримання коштів за клавіатуру.

Позивач зазначав, що 06.10.2016 року він отримав умови, серед яких йому необхідно було надати: гарантійний талон, рахунок будь - якого банку, фото клавіатури, які виконати він не мав можливості, оскільки є інвалідом І групи, має серцеві захворювання, перебуває на обліку у лікаря - кардіолога. У травні 2016 р. проходив профілактичне лікування у кардіовідділенні ЦРЛ Ковельського МТМО, звідки 31.05.2016 р. був виписаний з рекомендаціями щодо обмеження психоемоційного навантаження.

Позивач покликається на те, що у зв'язку з наведеними подіями стан його здоров'я погіршився, він змушений лікуватись у лікаря - кардіолога. О 14 год. 31 хв. 13.09.2016 р. він звернувся до лікаря вперше і йому було призначено тривале лікування. 26.09.2016 р. він звернувся до лікаря повторно, внаслідок чого йому було призначено посилений курс лікування. 04.10.2016 р. йому було призначено тривале лікування і консультація обласного лікаря - аритмолога. Вважає, що погіршення стану здоров'я перебуває у прямому причинному зв'язку з психоемоційними навантаженнями, викликаними неправомірними діями та незаконними вимогами працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сав-Дістрибьюшн», ТзОВ «Група Компаній «Фокстрот». Вважає дії працівників, які продали йому товар неналежної якості та відмовились прийняти його назад і повернути сплачені ним за товар кошти, чим не виконали своїх прямих обов'язків, неправомірними, та такими, що спричинили йому майнові та моральні збитки.

На підставі зазначеного та з урахування заяви про збільшення позовних вимог, ОСОБА_2 просив суд визнати неправомірними дії працівників ТзОВ «Сав-Дістрибьюшн»; стягнути з винних осіб на його користь завдану майнову шкоду в розмірі 1 500 353 грн, яка є вартістю клавіатури, послуг Нової Пошти та витрат на лікування з відновлення здоров'я; стягнути з винних осіб на його користь завдану моральну шкоду в розмірі 2 000 000 грн.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 27.11.2018 року провадження у даній справі в частині позовних вимог до співвідповідача ТзОВ «Група Компаній «Фокстрот» закрито з підстав наявності рішення Ковельського міськрайонного суду від 19.06.2017 року з вимогами до ТзОВ «Група Компаній «Фокстрот» про той самий предмет і з тих самих підстав.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ «Сав-Дістрибьюшн» на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в сумі 335 грн. та витрати за поштові послуги в сумі 58,83 грн. Стягнуто з ТзОВ «Сав-Дістрибьюшн» на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_2 та його представник подали апеляційні скарги, в яких покликаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що судом безпідставно не визнано дії працівників неправомірними, надані позивачем аргументи щодо заподіяння відповідачем моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, судом також не взято до уваги, а лише посилання на норми ст. 23 ЦК України не відповідає дійсним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що вважає рішення суду першої інстанції законним і обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу суду, і просив рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача та його представника, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дефект продукції придбаного товару доведений позивачем, вартість товару та послуг пошти на час розгляду не відшкодовані, а понесені позивачем витрати за договором купівлі-продажу клавіатури та оплачені послуги пошти документально підтверджені, тому в силу положень Закону України «Про захист прав споживачів» підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то в цій частині суд дійшов висновку про відсутність доказів завдання продукцією неналежної якості шкоди здоров'ю, а тому немає підстав для відшкодування.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 2 статті 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За приписами ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено ст. ст. 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що згідно з накладною № 115742024 від 1 вересня 2016 року позивач придбав у ТзОВ «Сав-Дістрибьюшн» клавіатуру DEFENDER Princeton C - 935 Wireless вартістю 335 грн. Вказаний товар відправлявся з товарного складу ТОВ «Тєфія».

Відповідно до акту оцінки технічного стану № UDF від 28 вересня 2016 року сервісного центру «Пріоритет», що у м. Львові, виявлено несправність контролера клавіатури та зроблено висновок про неможливість ремонту.

Листом електронною поштою від 6 жовтня 2016 року позивачеві запропоновано повернути товар, для чого слід відправити електронною поштою фото або сканкопії таких документів: заява на повернення товару (бланк у вкладенні); заява на перерахування коштів (бланк у вкладенні); накладна-вимога на отримання товару; гарантійний талон; акт сервісного центру; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера; фото товару і упаковки (за наявності). Зазначено також, що товар повинен не мати механічних пошкоджень і бути у повній комплектації.

Отже, встановивши, що товар не придатний до використання, маючи належні докази на підтвердження його вартості та з'ясувавши факт невідшкодування його позивачу, суд першої інстанції дійшов правильного та обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, з чим погодився і сам позивач, зазначивши про це у своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції.

Вірним є також висновок суду першої інстанції про відмову у решті вимог щодо стягнення майнової шкоди у сумі 1 500 000 грн на лікуванняза кордоном, оскільки медичними документами, котрі були предметом дослідження у суді, встановлено, що ОСОБА_2 має інвалідність 1 групи, він хворіє більш як 8 років, безпосереднього причинного зв'язку між фактом отримання неякісного товару та станом здоров'я, а також самого факту погіршення стану здоров'я позивача наданими доказами не підтверджено.

Разом з тим, не підтверджено також жодними доказами необхідності у зв'язку із наведеними обставинами у лікуванні за кордоном на заявлену суму.

Проте висновок суду про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» є помилковим та грунтується на припущеннях, а тому колегія суддів не погоджується із ним з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди, суд виходив із того, що норми Закону України «Про захист прав споживачів» не регулюють спірних відносин щодо відшкодування моральної шкоди при спірних правовідносинах, оскільки відсутні докази про завдання каліцтва, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності внаслідок дефекту в продукції.

Проте з такими висновками погодитись не можна.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Поряд із цим, суд, задовольняючи вимоги позивача в частині відшкодування витрат, які складаються з вартості товару та вартості поштових послуг, виходив із загальних підстав цивільно-правової відповідальності, передбачених ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, та, що при вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

Пунктом 5 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено право споживача під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про захист прав споживачів», шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону.

Частини 1 та 2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлюють, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 6 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» передбачено, що потерпілий повинен довести: 1) наявність шкоди; 2) наявність дефекту в продукції; 3) наявність причинно-наслідкового зв'язку між дефектом в продукції та шкодою.

Згідно із частинами 1, 3 статті 7 даного Закону за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції, відповідає її виробник. У разі коли виробник продукції не може бути встановлений, кожний її постачальник (продавець) відповідно до цього Закону несе відповідальність як виробник, якщо він протягом 30 днів не повідомить потерпілому найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила йому цю продукцію.

Враховуючи те, що судом встановлено, що саме з вини ТзОВ «Сав-Дістрибьюшн» позивачу було надано неякісний товар, у зв'язку з чим було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення його вартості, колегія суддів дійшла висновку, про наявність правових підстав для відшкодування позивачу завданої моральної шкоди.

З урахуванням того, що судом першої інстанції при вирішенні справи встановлено та доведено факт порушення відповідачем прав споживача на отримання якісного товару, що на думку колегії суддів є достатньою та обгрунтованою підставою для відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з порушенням права позивача.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 490/8831/15-ц.

Як випливає з роз'яснень, викладених у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктом 5 вказаної постанови при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» регламентує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Оцінюючи наведені позивачем та відповідачем доводи, а також надані докази, суд враховує той факт, що ОСОБА_2 зазнав певних незручностей через нерозв'язання спірної ситуації позасудовим способом, витрачанням свого особистого часу на звернення до суду, у зв'язку з неможливістю негайно захистити порушене право споживача, що певною мірою негативно позначилося на його психологічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань з вини відповідача, позивач вимушений був здійснити зміни у своїх повсякденних планах та відчувати хвилювання, чим було зумовлено його моральні страждання.

Надаючи оцінку спричиненій позивачу моральній шкоді, суд враховує подані докази щодо стану здоров'я ОСОБА_2, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає що співмірною та достатньою компенсацією моральних страждань ОСОБА_2 буде стягнення з відповідача в рахунок погашення спричиненої моральної шкоди у розмірі 500 грн.

Таким чином, рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення - про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача в користь позивача моральної шкоди в розмірі 500 грн. В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

За правилами ст. ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 грудня 2018 року в даній справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн" в користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сав-Дістрибьюшн" в дохід держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді