Справа №173/3171/18
Провадження №2/173/466/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Демяненко С.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, про звільнення успадкованого майна з - під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

28.12.2018 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом до відповідача Верхньодніпровського районного ВДВС ГТЮ в Дніпропетровській області про звільнення успадкованого майна з - під арешту.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 11.01.2019 року позовну заяву залишено без руху та позивачу наданий строк для усунення виявлених недоліків.

22.01.2019 року позивачем усунені виявлені недоліки.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23.01.2019 року справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 05 березня 2019 року.

Відповідач в установлений строк відзив на позовну заяву не надав.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить зняти арешт з успадкованого майна. накладений постановою Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області від 11.12.2006 року № 01-07/7285, а саме з будинку за адресою: АДРЕСА_1. Підстава обтяження : постанова № 01-07/7285 від 11.12.2006 року. Обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Реєстраційний номер обтяження 4216394

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідачем в рамках невідомого їй виконавчого провадження було винесено постанову № 01-07/7285 від 11.12.2006 року про арешт нерухомого майна, номер обтяження 4216394, зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 13.12.2006 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою.

Згідно вказаної постанови було накладено арешт на нерухоме майно, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що належало на праві власності на підставі договору дарування серії НОМЕР_2 від 24.04.2003 року ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3. померла.

Після смерті ОСОБА_3, залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке померла заповіла їй.

Вона звернувся до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадкове майно, але було з'ясовано, що постановою Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби № 01-07/7285 від 11.12.2006 року накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_3, номер обтяження 4216394, зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 13.12.2006 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою. Дана обставина перешкоджає заявникові оформити свої спадкові права.

08.12.2018 року вона звернулась до відповідача з заявою про зняття арешту з майна, належного ОСОБА_3 З повідомлення державного виконавця від 13.12.2018 року встановлено, що на теперішній час жодних відкритих виконавчих проваджень щодо померлої не існує. Проте, так як строк зберігання завершених виконавчих проваджень складає три роки, тому зняти арешт з вищезазначеного майна відповідач не має можливості, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідач в установлений строк відзив на позовну заяву не надав.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з'ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що Верхньодніпровським РВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області в рамках невідомого позивачу виконавчого провадження було винесено постанову № 01-07/7285 від 11.12.2006 року про арешт нерухомого майна, номер обтяження 4216394, зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 13.12.2006 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою.

Згідно вказаної постанови було накладено арешт на нерухоме майно. а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, що належало на праві власності на підставі договору дарування серії НОМЕР_2 від 24.04.2003 року ОСОБА_3, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2018 року та інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та його обтяжень.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3. померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке померла заповіла позивачу ОСОБА_1

Позивач звернувся до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадкове майно, але було з'ясовано, що постановою Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби № 01-07/7285 від 11.12.2006 року накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_3, номер обтяження 4216394, зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 13.12.2006 року Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою . Дана обставина перешкоджає заявникові оформити свої спадкові права.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішенн

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» - У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що позивач зверталася до відділу державної виконавчої служби із запитом про наявність стосовно ОСОБА_3, відкритих виконавчих проваджень та з вимогою про зняття арешту із належного ОСОБА_3, нерухомого майна та отримала письмову відповідь від 13.12.2018 року, що відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_3, у відідлі не існує. Також позивачу було повідомлено, що Верхньодніпровський РВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області самостійно не може зняти арешт з майна ОСОБА_3. оскільки, строк зберігання завершених виконавчих проваджень три роки.

За наведених вище обставин, та враховуючи, що відповідно до вимог ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб, та що ці права входять до складу спадщини.

Відповідно при оформленні позивачем спадщини, до неї, як до спадкоємця, перейдуть і обов'язки померлої. Тобто і обов'язок відповідати за належними померлій зобов'язаннями при наявності таких. І відповідно права кредиторів не будуть порушеними. За даних обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та звільнити з під арешту майно, належне ОСОБА_3, який був накладений за постановою відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області № 01-07/7285 від 11.12.2006 року

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704.80 грн., покласти на позивача ОСОБА_1

Керуючись ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, про звільнення успадкованого майна з - під арешту - задовольнити .

Зняти арешт з нерухомого майна, що належало ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року, накладений постановою Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області від 11.12.2006 року № 01-07/7285, а саме з будинку за адресою: АДРЕСА_1. Підстава обтяження : постанова № 01-07/7285 від 11.12.2006 року. Обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Реєстраційний номер обтяження 4216394.

Понесені судові витрати по сплату судового збору в сумі 704 грн., 80 коп., покласти на позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 05.03.2019 року.

Суддя Петрюк Т.М

Зареєстроване: 05.03.2019 року

Оприлюднене: 11.03.2019 року

Дата набрання законної сили: 05.04.2019 року