провадження №2/619/450/19
04.10.2019 Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Калмикової Л.К.,
за участю секретаря судового засідання Кравченко К.В.,
представника позивача- ОСОБА_1 ,
представника відповідача- Дергачова В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дергачі цивільну справу за позовом Спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач - Спільне підприємство «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів в розмірі 1 250 000,00 гривень.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_2 працював на спільному підприємстві «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю на посаді генерального директора з 23.10.2003 року по 17.11.2017 року. Звільнений з посади генерального директора СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю за згодою сторін на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України.
Після призначення на посаду генерального директора СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_3 при проведенні внутрішнього аудиту фінансово-господарської діяльності підприємства було виявлено, що 04.08.2017 року ОСОБА_2 відповідно до платіжного доручення №938 від 04.08.2017 року безпідставно перерахував грошові кошти СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю у розмірі 1 250 000,00 гривень на власний картковий рахунок з призначенням платежу: кошти на заробітну плату за серпень 2017 року, на картковий рахунок, податки сплачені, без ПДВ.
ОСОБА_2 безпосередньо отримав 1 006 250,00 гривень, було сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі 225 000,00 гривень та військовий збір в сумі 18 750 ,00 гривень.
Згідно п.3.1. контракту з генеральним директором ОСОБА_4 Васильовичем СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю та самим підприємством від 31.03.2017 року посадовий оклад генерального директора ОСОБА_2 складав 5 000,00 доларів США в щомісячному еквіваленті по комерційному курсу на час нарахування посадового окладу.
Середня заробітна плата ОСОБА_2 станом на 2017 рік складала 130 000,00 гривень в місяць, станом на серпень 2017 року складала 129 400,00 гривень.
ОСОБА_2 безпідставно без видання відповідного наказу нарахував та виплатив собі заробітну плату в розмірі 1 250 000,00 гривень за серпень 2017 року, що перевищує десятикратно визначений розмір посадового окладу.
Позивач вважає, що спірні грошові кошти були набуті відповідачем безпідставно та недобросовісно, так як відсутні жодні правові підстави для нарахування та отримання ОСОБА_2 спірної грошової суми. Жодного рішення в письмовій формі про нарахування та виплату ОСОБА_2 в серпні 2017 року заробітної плати в розмірі 1 205 000,00 гривень на підприємстві не приймалось.
Відповідно до п.10.1. статуту СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю встановлено, що трудовий колектив затверджує порядок надання працівникам пільг, бере участь у матеріальному та моральному стимулюванні праці.
П.3.8. колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю на 2013-2017 року передбачено, що всі питання, що стосуються заробітної плати і преміювання, погоджуються з профспілковою організацією або уповноваженим представником трудового колективу.
Згідно п.3.9. колективного договору встановлено, що для посилення матеріальної заінтересованості працівників, покращення кінцевих результатів роботи підприємства, посилення трудової дисципліни та зниження плинності кадрів, може здійснюватися виплата винагороди за результатами роботи за рік з отриманого прибутку. Рішення про виплату такої винагороди приймаються адміністрацією конкретно по кожному працівнику.
Позивач посилається, що на момент звільнення ОСОБА_2 до його трудової книжки не було здійснено запис про заохочення його грошовими коштами в розмірі 1 250 000,00 гривень, трудовий колектив не був ознайомлений з виплатою генеральному директору ОСОБА_2 в розмірі 1 250 000,00 гривень.
Просить стягнути з відповідача на користь СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 1 250 000,00 гривень.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, надала пояснення аналогічні тим, що були викладені в позовній заяві, також посилалась на постанову Харківського апеляційного суду від 26.03.2019 року у справі №619/2834/18, якою рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21.11.2018 року скасовано, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості по заробітній платі у формі премії в розмірі 13 500 000,00 гривень, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати звільненому працівникові в розмірі 1 170 000 гривень, а разом 14 670 000,00 гривень відмовлено в повному обсязі. Також посилалась на угоду про вирішення колективного трудового спору та додаткову угоду до угоди про вирішення колективного трудового спору, протокол засідання трудового арбітражу, яким вирішено скасувати рішення загальних зборів учасників спільного підприємства «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю №2 від 12.04.2017 року про виплату колишньому генеральному директору підприємства ОСОБА_2 премії в розмірі 13 500 000,00 гривень.
Позивач не визнає спірну грошову суму преміальними виплатами ОСОБА_2 , обґрунтовуючи тим, що відповідно до ч.2,3. Ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород а інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі, з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевою угодами.
П.1.1. контракту з генеральним директором СП «Радміртех» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_5 В ОСОБА_6 В., генеральний директор зобов`язується безпосередньо і через сформований штат працівників здійснювати поточне управління Товариством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження майна товариства та майна , що не увійшло до його статутного фонду.
П.2.2.14 контракту визначає, що генеральний директор зобов`язаний від імені товариства укласти колективну угоду з однією або кількома профспілковими організаціями або уповноваженим на представництво трудовим колективом, органом, у разі відсутності таких органів з особами, уповноваженими на це зборами трудового колективу.
Позивач зазначає, що генеральний директор ОСОБА_2 уклав з колективний договір від імені СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю з трудовим колектиивом на 2013-2017 роки, що був зареєстрований у встановленому законодавством порядку в Управлінні праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради від 03.09.2013 року №171.
Позивач посилається на те, що умовами контракту, укладеного між генеральним директором ОСОБА_2 та СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, конкретний розмір додаткових виплат або одноразових виплат генеральному директору не визначений. Положення про преміювання на підприємстві відсутнє, а умови колективного договору не містять конкретних розмірів додаткових виплат і премій, а тому у такому випадку треба застосовувати п.3.8. колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю.
Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що рішення зборів учасників СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю не входить до переліку документів, які могли б встановлювати періодичність, коло працівників, умови преміювання, показники, розмір та порядок реалізації премії. Рішення учасника СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю про виплату премії генеральному директору ОСОБА_2 в сумі 13 500 000,00 гривень не являється законною підставою для видачі наказу про виплату премії, визначення самостійно керівником позивача порядку реалізації премії, нарахування та виплату такої премії.
Позивач зазначив, що в протоколі №2 від 12.04.2017 року рішення загальних зборів учасників СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю зазначено преміювати генерального директора спільного підприємства «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 на суму 13 500 000,00 гривень за результатами діяльності підприємства за 2016 рік. Премія ОСОБА_2 носить одноразовий характер та не являється в розумінні Наказу Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року №5 «Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати» додатковою заробітною платою, а являється заохочувальною виплатою.
Позивач посилається у поясненнях на відсутність наказу по підприємству щодо виплати спірної грошової суми ОСОБА_2
Представник відповідача позов не визнав, заперечує проти задоволення позову, обґрунтовуючи заперечення тим, що позивачем при зверненні з позовом до суду не враховано вимоги ст.94,97, 116 КЗпП України, ст. 2 Закону України «Про оплату праці».
Крім того, зазначає наступне.
У відповідності до п.2.1.4 контракту з генеральним директором СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю підприємство прийняло не себе обов`язок своєчасно, в повному обсязі та в обумовлених контрактом розмірах виплачувати грошову винагороду за діяльність генерального директора (заробітну плату, преміальні, інші виплати).
СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю не виконало покладених на нього законодавством України зобов`язань щодо виплати всіх належних позивачеві сум при звільненні.
Посилається на протокол загальних зборів учасників СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю №2 від 12.04.2017 року, відповідно до якого власником було прийнято рішення про преміювання генерального директора директором СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 на суму 13 500 000,00 гривень.
Відповідач обґрунтовує свою позицію тим, що посилання позивача в позовній заяві на правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю суперечить нормам діючого законодавства, так як відповідно до п.2.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 до трудових книжок працівників у розділі «відомості про нагородження» вносяться відомості про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, у розділ «відомості та заохочення» вносяться відомості про заохочення за успіхи в праці. До трудових книжок не заносяться премії, передбачені системою заробітної плати або виплата яких носить регулярний характер.
Відповідач вважає, що позивач безпідставно застосував вимоги ст.1212, 1213, 1215 ЦК України, так як не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата приведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності набувача.
Відповідач вважає, що у ОСОБА_2 була в наявності правова підстава щодо набуття спірної грошової суми -це протокол загальних зборів СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю від 01.08.2017 року, який був прийнятий власником підприємства на виконання рішення загальних зборів СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, з якого вбачається, що власник в односторонньому порядку змінив порядок виплати раніше зазначеної суми та прийняв рішення про виплату частини премії в розмірі 1 250 000,00 гривень.
Відповідач обгрунтовує свою позицію також тим, що 18.09.2018 року Дергачівським районним судом Харківської області по справі №619/2834/18 позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково, стягнуто з Спільного підприємства «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю заборгованість по заробітній платі у формі премії в розмірі 12 493 750,00 гривень, компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в розмірі 1 170 000,00 гривень. При розгляді Дергачівським районним судом Харківської області справи № 619/2834/18 позовними вимогами були вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі у формі премії в розмірі 13 500 000,00 гривень, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати в розмірі 1 170 000,00 гривень. Підставою зменшення позовним х вимог в суді першої інстанції послугувало надання СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю документів про виплату премії у розмірі 1 250 000,00 гривень на підставі протоколу загальних зборів учасників СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю №2 від 12.04.2017 року та протоколу від 01.08.2017 року та платіжного доручення №938 від 04.08.2017 року на суму 1 006 250,00 гривень. Відповідач зазначає, що вищезазначені докази були досліджені судом першої інстанції при розгляді справи №619/2834/18 з наданням відповідної оцінки. Крім того, в справі №619/2834/18 представником СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю було надано відзив на позовну заяву, у відповідності до якого зазначено, що з метою врегулювання питання щодо нарахування та виплати премії ОСОБА_2 , передбаченої протоколом загальних зборів підприємства №2 від 12.04.2017 року у розмірі 13 500 000,00 гривень було прийнято протокол від 01.08.2017 року про виплату частини премії в розмірі 1 250 000,00 гривень.
Заслухавши представників сторін та свідка ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 знаходився в трудових відносинах з СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю з 23.10.2003 року. ОСОБА_2 обіймав посаду генерального директора СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, з яким було укладено контракт 31.03.2016 року. На підставі наказу №185 від 17.11.2017 року «Про звільнення генерального директора» ОСОБА_2 звільнився із займаної посади.
Контрактом, укладеним між ОСОБА_2 та СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, встановлено обов`язок підприємства своєчасно, в повному обсязі та в обумовлених контрактом розмірах виплачувати грошову винагороду за діяльність генерального директора (заробітну плату, преміальні, інші виплати, п.2.1.4.).
Розділом контракту визначені оплата праці та соціально-побутове забезпечення генерального директора. За виконання обов`язків, передбачених контрактом, генеральному директору щомісяця виплачується заробітна плата за рахунок коштів товариства : посадовий оклад в розмірі, еквівалентному не менше ніж 5 000,00 доларів США щомісячно по комерційному курсу на час нарахування посадового окладу, додаткові виплати, одноразові виплати за виконання окремих завдань (за погодженням із роботодавцем).
Судом встановлено, що між адміністрацією та трудовим колективом Спільного підприємства «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю було укладено колективний трудовий договір на 2013-2017 роки, зареєстрований Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради 03.09.2013 року №171.
П.1.5. колективного договору визначено, що колективний договір регулює питання щодо нормування праці та оплати праці, додаткові винагороди за висококваліфіковану, продуктивну та якісну роботу.
П.3.8. колективного договору наголошує, що всі питання, які стосуються заробітної плати та преміювання, погоджуються з профспілковою організацією або уповноваженим представником трудового колективу. Для посилення матеріальної зацікавленості працівників та поліпшення кінцевих результатів роботи підприємства, посилення трудової дисципліни та зниження плинності кадрів може проводитись виплата винагороди за результатами роботи за рік з отриманого прибутку.
12.04.2017 року протоколом №2 загальних зборів учасників спільного підприємства «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю по другому питанню рішення загальних зборів вирішено прибуток спільного підприємства «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю за 2016 рік, визначений за даними бухгалтерського обліку в розмірі 12 284 127,00 гривень, розподілити таким чином: нарахувати та виплатити дивіденди за 2016 рік в сумі 12 000 000,00 гривень, залишок чистого прибутку в розмірі 284 127,00 гривень залишити в розпорядження спільного підприємства «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, направити на розвиток підприємства і фінансування діяльності, затвердити розмір дивідендів за 2016 рік: загальна сума 12 000 000,00 гривень, преміювати генерального директора спільного підприємства «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 на суму 13 500 000,00 гривень .
01.08.2017 року протоколом б/н загальних зборів учасників спільного підприємства «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю вирішено: за результатами діяльності товариства в 1 півріччі 2017 року в межах суми 13 500 000,00 гривень , встановленої протоколом загальних зборів учасників Товариства №2 від 12 квітня 2017 року, як гранична сума для преміювання генерального директора Товариства ОСОБА_2 за результатами діяльності Товариства за 2017, 2018 роках (максимальна сума загального оподаткованого доходу), виплатити ОСОБА_2 генеральному директору Товариства премію у розмірі 1 250 000,00 гривень загального оподаткованого доходу до відрахування податків та зборів. Генеральному директору Товариства ОСОБА_2 у строк до 31 серпня 2017 року нарахувати та виплатити премію ОСОБА_2 за результатами діяльності товариства за 1 півріччя 2017 року у розмірі 1 250 000,00 гривень загального оподаткованого доходу до відрахування податків та зборів, подальші виплати премії генеральному директору Товариства ОСОБА_2 здійснювати за рішенням загальних зборів учасників Товариства відповідно до результатів діяльності Товариства у відповідні періоди в межах залишку суми преміювання генерального директора Товариства ОСОБА_2 , визначеної протоколом загальних зборів учасників Товариства №2 від 12 квітня 2017 року, як гранична сума для преміювання генерального директора Товариства ОСОБА_2 за результати діяльності Товариства у 2017, 2018 роках, що складатиме 12 250 000,00 гривень загального оподаткованого доходу.
Судом встановлено, що відповідно до банківського платіжного доручення №938 від 04.08.2017 року грошові кошти в розмірі 1006250,00 грн. було перераховано на картковий рахунок ОСОБА_2 . Призначення платежу - кошти на заробітну плату за серпень 2017 року, на картковий рахунок, податки сплачені, без ПДВ.
Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Відповідно до статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
Відповідно статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» встановлено, основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Стаття 97 Кодексу законів про працю України вказує на необхідність встановлення вимог про форму і систему виплати премій у колективному договорі.
Суд приходить до висновку, що при нарахуванні та виплаті грошової суми у розмірі 1 250 000,00 гривень як премії ОСОБА_2 не було виконано вимоги п.3.8. колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом спільного підприємства «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю на 2013 -2017 роки.
Відповідно до Розділу VI Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, що являються додатком №1 до Колективного договору, за зразкове виконання трудових обов`язків, підвищення продуктивності праці, покращення якості інформаційно-консультаційного обслуговування, тривалу і бездоганну роботу та інші досягнення в роботі до працівників застосовуються наступні заходи заохочення: оголошення подяки, виплата премії, нагородження грамотою. Заохочення оголошуються наказом директора, доводяться до відома всього колективу і заносяться до трудової книжки працівника.
Доказів наявності наказу про нарахування та виплату ОСОБА_2 премії в розмірі 1 250 000,00 гривень та доведення такого наказу до відома трудового колективу СП «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю матеріали справи не містять, оскільки вони не надані.
А відтак, твердження представника відповідача про наявність правових підстав для виплати премії у сумі 1 250 000 грн. 00 коп. не підтверджені документально.
Також суд відхиляє твердження представника відповідача щодо преюдиційності фактів, що були встановлені рішенням Дергачівського районного суду Харківської області у справі №619/2834/18, оскільки зазначене рішення було скасовано постановою Харківського апеляційного суду від 26 березня 2019 року по справі № 619/2834/18.
Відповідно до частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 5 даної статті встановлено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Так, постановою Харківського апеляційного суду від 26 березня 2019 року по справі № 619/2834/18 було встановлено, що будучи генеральним директором спільного підприємства «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, на якого покладено обов`язок по виконанню рішення засновників, за час своєї роботи до звільнення, після прийняття такого рішення протягом більше півроку, ОСОБА_2 не реалізував його шляхом видачі відповідного наказу, що було б підставою для нарахування і виплати йому відповідної суми при звільненні. Апеляційний суд зазначив, що рішення засновників товариства не було реалізовано самим ОСОБА_2 , який на той час був генеральним директором і до обов`язків якого входила реалізація рішення засновників. У зв`язку з цим у СП «Радміртех» у формі ТОВ не виникло обов`язку до виплати зазначеної суми при звільненні генерального директора. Доказів наявності перешкод ОСОБА_2 для реалізації рішення засновників СП «Радміртех» у формі ТОВ про його преміювання за період з квітня 2017 по листопад 2017 року матеріали справи не містять.
Судом також взято до уваги докази, які були витребувані судом та надані філією АТ «Укрексімбанк» в м.Харкові. Так, підставою для перерахування спірної грошової суми на поточний рахунок ОСОБА_2 банком .04.01.2017 року стало платіжне доручення № 938 від 04.08.2017 року, протокол загальних зборів учасників №2 від 12.04.2017 року та наказ про призначення ОСОБА_2 генеральним директором.
Матеріали банківської справи не містять копії протоколу загальних зборів учасників від 01.08.2017 року та не містить наказу про нарахування та виплату премії ОСОБА_2 в розмірі 1 250 000,00 гривень.
Допитана в якості свідка ОСОБА_7 на той час головний бухгалтер підприємства- повідомила суду, що наказу в письмовій формі про нарахування та виплату премії генеральному директору ОСОБА_2 в розмірі 1 250 000,00 гривень не було. Найбільша премія, яка виплачувалась працівникам підприємства біля 1 000,00 грн.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, доказів того, що у ОСОБА_2 були наявні правові підстави для виплати грошових коштів у розмірі 1 250 000 грн. 00 коп. у формі премії - матеріали справи не містять.
Судом встановлено, що будучи генеральним директором спільного підприємства «Радміртех» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, ОСОБА_2 без достатньої правової підстави отримав на власний картковий рахунок кошти у сумі 1 006 250, 00 гривень, які не повернуті ОСОБА_2 добровільно позивачу.
У даній справі спірна сума є сумою, що складається з перерахованої ОСОБА_2 в розмірі 1 006 250,00 гривень, податку з доходів фізичних осіб в сумі 225 000 грн. 00 коп. та військовий збір у сумі 18 750 грн. 00 коп. Порядок нарахування, сплати і повернення податків та обов`язкових платежів регулюється спеціальними нормами податкового законодавства, а спори з питань оподаткування не відносяться до компетенції судів загальної юрисдикції.
Згідно частини 1 статті 1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до частини 1 статті 1213 Цивільного Кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
В той же час відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1215 Цивільного Кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті:
1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, сформованою в постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 174/404/16-ц добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншої особи, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.
Аналогічно Верховний Суд в постанові від 20 червня 2018 року у справі № 501/2500/15-ц сформував правову позицію, відповідно до якої статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою і платежами, що прирівнюються до неї, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
Подібні висновки щодо застосування статті 1215 ЦК України викладені у: постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року, справа № 6-151цс13, та від 02 липня 2014 року, справа № 6-91цс14; постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року, справа № 517/186/17, від 28 березня 2018 року, справа № 173/166/17, від 03 травня 2018 року, справа № 473/2859/17.
Так чином, з урахуванням доказів, наданих у справі, позов підлягає задоволенню частково в частині фактично отриманої відповідачем суми.
Згідно ст. 141 ч. 1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 8, 1212, 1214, 215 ЦК України, ст. 12-13, 76 -79, 81,141, 259, 263 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов Спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Спільного підприємства «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 1 006250.00( один мільйон шість тисяч двісті п`ятдесят) грн. 75 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Дергачівський районним суд Харківської області.

Учасники справи:

Спільне підприємство «РАДМІРТЕХ» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, місце знаходження:м. Харків, проспект Московський,199, .

ОСОБА_2 , НОМЕР_1 НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення виготовлено 11.10.2019.

Суддя Л. К. Калмикова