ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/421/19 р.
18.09.2019 року смт. Золочів
Золочівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Чернової О.В.,
за участю секретаря Вишневської О.П.,
Зазначає, що згідно з пунктом 38-1.1 статті 38-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Також посилається на положення пункту 17.3 статті 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до якого при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.
Відповідачем при укладенні Полісу №АЕ/3606225 не надано інформацію Страховику, що забезпечений транспортний засіб буде використовуватися в якості таксі, то при розрахунку розміру страхового платежу було застосовано мінімальний коригуючий коефіцієнт у розмірі 1.Натомість, при використанні забезпеченого транспортного засобу в якості таксі повинен бути встановлений коригуючий коефіцієнт у більшому значенні (1,1-1,4).
03.09.2018 року позивач надіслав відповідачу досудову вимогу №239/05 від 17.09.2018. Рекомендований лист був повернутий на адресу позивача. На момент подачі позовної заяви відповідач нічого не сплатив.
У судове засідання представник позивача не з`явився. Надав суду засобами поштового сполучення клопотання, відповідно до якого надав згоду на заочний розгляд справи та слухання справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про час, день та місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву не надав.
Ухвалою суду від 18.09.2019 року постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку відповідно до вимог ч.1 ст.280 та ч.1 ст.281 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Враховуючи відсутність відзиву з боку відповідача на позов, суд встановлює наступні обставини справи на підставі наданих позивачем суду доказів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно п.8 Полісу №АЕ/3606225 «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» сторони погодили, що забезпечений транспортний засіб не буде використовуватися як таксі, про що свідчить відмітка «ні» (а.с.4).
У відношенні відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення АП1 №284387. При цьому, після ДТП було зафіксовано, що забезпечений транспортний засіб використовувався в якості таксі, про що свідчать фотографії, зроблені на місці ДТП.
З копії постанови Харківського районного суду Харківської області від 02.02.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.7).
До ПАТ «СК «Аско-Медсервіс»» звернувся власник постраждалого авто ОСОБА_2 з повідомленням про настання ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування, що вбачається із наданих суду доказів (а.с. 8,15-16).
Згідно з п. 36,2 ст. 36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її предстаника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
Згідно з п. 12,1 ст. 12 Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до Полісу №АЕ/3606225, франшиза становить 1000,00 грн (а.с.4).
Відповідно до пункту 17.3 статті 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.
Відповідачем при укладенні Полісу №АЕ/3606225 не надано інформацію Страховику, що забезпечений транспортний засіб буде використовуватися в якості таксі, то при розрахунку розміру страхового платежу було застосовано мінімальний коригуючий коефіцієнт у розмірі 1.Натомість, при використанні забезпеченого транспортного засобу в якості таксі повинен бути встановлений коригуючий коефіцієнт у більшому значенні (1,1-1,4).
Розмір коригуючих коефіцієнтів затверджено Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 09.07.2010 №566.
Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосував такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
17.09.2019 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію з пропозицією в добровільному порядку відшкодувати спричинену позивачеві шкоду.
Лист повернувся на адресу позивача без вручення.
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі.
У відповідності до ст. 5 цього Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
У відповідності до положень ст. 6 цього Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну.
За змістом ст. 12 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Таким чином, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно платіжного доручення №6391 від 03.05.2019 року при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 гривні.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним за подання позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 1921,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись вказаними нормами матеріального закону та ст. ст. 12, 19, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268, 274-279, 280-283 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Аско- Медсервіс"" - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "Аско-Медсервіс"" витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 коп.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Золочівський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає заадресою: АДРЕСА_1 .
Суддя О. В.Чернова