Справа № 753/8379/17 Головуючий 1 інстанція- Виниченко Л.М.
Проваження № 22-ц/824/2612/2019 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 березня 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

при секретарі Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 09 жовтня 2018 року про залишення позову без розгляду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЛ Групп» про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 44846,64 долари США.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м.Києва від 24 травня 2017 року відкрите провадження у справі, а ухвалою цього ж суду від 08 вересня 2017 року передано дану справу за підсудністю до Дніпровського районного суду м.Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 09 жовтня 2018 року позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» залишено без розгляду на підставі п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України у зв'язку із ненаданням позивачем витребуваних судом доказів.

ПАТ «Укрсоцбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального справа. Скарга мотивована тим, що постановлюючи ухвалу про витребування доказів за клопотанням відповідача, суд не звернув уваги на пропуск останнім строку подачі таких клопотань та відсутність пояснень щодо пропуску строків, незазначення у клопотаннях та неподання доказів про вжиті заходи для самостійного отримання доказів. Окрім того, вирішення судом справи можливе і без наявності вказаних доказів, які не мають відношення до справи.

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» належним чином повідомлений про час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, до суду не з'явився, причин неявки не повідомив, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Корзніков С.В. в суді

- 2 -

апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржувана судова ухвала не відповідає.

Судом встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суд м.Києва перебувала справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1про стягнення боргу за кредитним договором від 24 липня 2008 року в розмірі 44846,64 долари США.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 07 лютого 2018 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Корзнікова С.В. про витребування доказів.

Ухвалено витребувати у позивача ПАТ «Укрсоцбанк» наступне:

1. інформацію про те чи передавалася протягом 2017 року справа за договорами факторингу по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 за договором кредиту № 032/29-589К на купівлю автотранспортних засобів від 24 липня 2008 року укладеним між АКБ «Уксоцбанк» та ОСОБА_1 від ПАТ «Укрсоцбанк» до колекторної компанії «Вердикт» або ТОВ «Вердикт колекшн»;

2. належним чином завірену копію договору застави щодо придбання відповідачем ОСОБА_1 автомобіля марки «Тойота РАФ-4», який був укладений 24 липня 2008 року під час укладення договору кредиту № 032/29-589К на купівлю автотранспортних засобів від 24 липня 2008 року;

3. інформацію про те чи зверталося стягнення на предмет застави - автомобіль відповідача ОСОБА_1 «Тойота» та у разі реалізації автомобіля, або оформлення на нього права власності на іншу особу в рахунок погашення боргу за кредитом повідомити скільки коштів від реалізації предмету застави отримав ПАТ «Укрсоцбанк» і як вони були розподілені в рахунок погашення існуючої заборгованості по договору кредиту № 032/29-589К на купівлю автотранспортних засобів від 24 липня 2008 року, у тому числі нарахованих процентів, пені та штрафів.

4. відомості про те яка сума коштів і в який період часу стягнута з відповідача ОСОБА_1 при примусовому виконанні рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського району м. Києва та як були розподілені кошти в рахунок погашення заборгованості по кредиту, процентам, неустойки по договору кредиту № 032/29-589К на купівлю автотранспортних засобів від 24 липня 2008 року, укладеному між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1

На виконання вказаної ухвали 19 лютого 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» подав до суду лист та витребувані документи, зокрема: службову записку начальника відділу ПАТ «Укрсоцбанк» про реалізацію автмообіля «Тойота RAV4» на електронних торгах; договір про стягнення заборгованості, укладений від 01 серпян 2017 року мід ПАТ «Укрсоцбанк» і ТОВ «ВЛ Груп»; рішення упоноваженої особи по варегулюванню/реструктуризації кредитної заборгованості від 13 червня 2014 року; запит ОСОБА_1 на врегулювання

- 3 -

заборгованості; дві заяви ОСОБА_1 щодо добровільного погашення боргу; договір застави з додатком.

Залишаючи позовну заяву ПАТ «Укрсоцбанк» без розгляду, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, які необхідні для вирішення спору.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, поскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та зроблені в результаті порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до положень п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

За замістом даної норми залишення позову без розгляду можливе за обов'язкової сукупності наступних обставин: 1) витребування судом доказів, 2) неподання позивачем витребуваних судом доказів, 3) відсутність поважних причин неподання доказів, 4) необхідність (істотність) доказів для вирішення спору.

Аналогічні положення містить ч.10 ст.84 ЦПК України, яка передбачає, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.

Зокрема необгрунтованість вимог чи їх недоведеність є підставою для відмови у задоволенні позову.

Залишаючи позов без розгляду суд наведених приписів процесуального закону не врахував та належним чином не оцінив той факт чи є необхідними (істотними) для вирішення спору витребувані судом інформація та докази.

Як вище вказувалося предметом спору є стягнення із ОСОБА_1 на користь банку боргу за кредитним договором.

Витребовуючи у позивача інформацію про те чи передавалася банком протягом 2017 року справа за договорами факторингу до колекторної компанії «Вердикт» або ТОВ «Вердикт колекшн», суд не звернув уваги, що дана інформацію не стосується предмету спору, оскільки ніяких клопотань про заміну сторони у зв'язку із укладенням банком договору факторингу чи договору цесії щодо передачі права вимоги за кредитним договором, укладеним із відповідачкою ОСОБА_1, суду не заявлялося, а відтак дані обставини не стосуються предмету спору.

На обгрунтування заявленого клопотання представник відповідачки надав ксерокопію листа від 21 вересня 2017 року, складену начебто від імені представника ПАТ «Укрсоцбанк» Мухи П.В. (а.с.84), яка не містить підпису особи, судом не оглядалася і де вказано про передачу справи до колекторської компанії «Вердикт». При цьому даний лист не містить жодних відомостей про укладення між позивачем і іншою особою договору факторингу чи договору цесії щодо передачі права вимоги за кредитним договором, що у свою чергу свідчить про необгрунтовність ухвали суду.

Окрім того, на виконання вказаної ухвали суду від 07 лютого 2018 року, ПАТ «Укрсоцбанк» подав документи, з яких вбачається, що 01 серпня 2017 року між банком і ТОВ «ВЛ Груп» укладено договір щодо надання товаристом послуг щодо повернення кредитної заборгованості, та оплату банком цих послуг. Наведене свідчить про відсутність укладення банком правочину щодо передачі права вимоги і є достатнім для розгляду справи.

Це ж стосується вимоги суду про надання належним чином завіреної копії договору

- 4 -

застави автомобіля «Тойота РАФ-4», який був укладений із відповідачкою 24 липня 2008 року. Даний догвір не має ніякого відношення до предмета спору, а саме - стягнення боргу за кредитним договором. При цьому колегія суддів враховує, що на виконання ухвали суду від 07 лютого 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» надав копію договору застави (а.с.114-119).

Залишаючи позов ПАТ «Укрсоцбанк» без розгляду, суд викладеного не врахував.

Щодо вимог суду про надання інформації про те чи зверталося стягнення на предмет застави - автомобіль та розмір отриманих банком від його реалізації коштів в рахунок погашення заборгованості по договору кредиту, а також розмір коштів, стягнутих з відповідача ОСОБА_1 при примусовому виконанні рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року державним виконавцем, колегія суддів погоджується, що дані обставини можуть мати значення для вирішення спору.

Проте, по-перше, відсутність даної інформації ніяким чином не перешкоджає вирішенню спору.

По-друге, колегія суддів враховує, що відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у ч.ч. 2,3 ст. 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

За змістом даної норми умовою задоволення клопотання є неможливість сторони самостійного надання доказів та вжиті для цього заходи, підтверджена відповідними доказами.

В даному випадку ні відповідачка, ні її представник адвокат Корзніков С.В. не подали до суду доказів про неможливість самостійного отримання інформації щодо перерахованих банку коштів від реалізації автомобіля та коштів в межах виконвчого провадження, зокрема не надали доказів, що зверталися до відповідних організацій чи установ і їм було відмовлено.

При цьому колегія суддів враховує, що таку інформацію як відповідачка так і її адвокат мають можливість отримати самостійно як в банку, так і у виконавчій службі, де відповідачка є як стороною кредитного і заставного договорів, так і боржником у виконавчому провадженні.

Окрім того, як вище вказувалося на виконання ухвали суду від 07 лютого 2018 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» частово надав витребувані відомості та документи (а.с.99-119), що у свою чергу спростовує висновки про неподання витребуваних судом доказів.

Водночас ухвалення судом рішення про залишення позову без розгляду без достатніх підстав свідчить про порушення права позивача на справедливий суд та процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини.

Суд вказаних обставин не врахував і постановив помилкову ухвалу про залишення позову без розгляду.

- 5 -

Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає до скасування у зв'язку із невідповідністю висновків суду обставинам справи тапорушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи представника відповідачки в суді апеляційної інстанції про подачу позову до Дарницького районного суд м.Києва з порушенням правил підсудності, бо відповідачка мешкає у Дніпровському районі м.Києва, про сплату судового збору за розгляд справи саме у Дарницькому районному суді м.Києва колегія суддів не приймає до уваги, як такі, що не мають правового значення для вирішення апеляційної скарги банку про залишення позову без розгляду у зв'язку із неподанням витребуваних судом доказів.

Це ж стосується доводів представника відповідачки щодо наявності підстав для залишення позову банку без розгляду у зв'язку із повторною неявкою 10 липня та 09 жовтня 2018 року його представника. Наведені доводи не мають правового значення, бо з цих підстав ухвала судом не постановлювалася і предметом оскарження не є.

Посилання представника відповідачки на те, що апелянт не може давати правової оцінки дій суду першої інстанції, бо його представник не висловив заперечень проти клопотань представника відповідачки щодо витребування доказів необгрунтовані, оскільки факт незаперечень сторони проти клопотання не позбавляє її права оскаржити відповідне судове рішення.

Колегія суддів не погоджується із доводами представника відповідачки щодо обгрунтованості висновків суду про необхідність витребування інформації та доказів. Оцінка щодо невідповідності таких висновків суду обстаивнам справи та вимогам процесуального закону дана вище.

Керуючись ст.ст.259, 374, 379, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задоволити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 09 жовтня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: