Справа № 331/2985/19
Провадження № 2 /331/1397/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

за участю секретаря Качан К.К.

розглянувши в спрощеному провадженні справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення в розмірі 9 727, 79 гривень.

В судове засідання надійшла заява, підписана ОСОБА_1 , в якій останній просить суд окремою ухвалою визначити його правосуб`єктність як людини на підставі доручення від « первинного суб`кта місцевого самоврядування територіальної громади м. Запоріжжя», продовжити строк для надання відзиву. В обґрунтування вказаного клопотання заявник вказав, що він є біологічною людиною з власним ім`ям ОСОБА_1 , який діє у правовому статусі «людини» згідно свого власного волевиявлення, однак через невизнання його правосуб`єктності посадовоми особами Жовтневого районного суду м. Запоріжжя , не був допущений для ознайомлення з матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексуУкраїни (далі - ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У частині першій статті 25 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

У статті 26 ЦК України вказано, що всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Частиною 4 статті 217 ЦПК України визначено, що головуючий встановлює особи тих, хто бере участь у судовому засіданні, а також перевіряє повноваження представників.

Статтею 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначено , що документами , що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є :

а) паспорт громадянина України;

б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

в) дипломатичний паспорт України;

г) службовий паспорт України;

ґ) посвідчення особи моряка;

д) посвідчення члена екіпажу;

е) посвідчення особи на повернення в Україну;

є) тимчасове посвідчення громадянина України;

2) документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус:

а) посвідчення водія;

б) посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон;

в) посвідка на постійне проживання;

г) посвідка на тимчасове проживання;

ґ) картка мігранта;

д) посвідчення біженця;

е) проїзний документ біженця;

є) посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту;

ж) проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Отже за змістом наведених норм чинного законодавства, головуючий зобов`язаний встановити особи тих, хто бере участь у судовому засіданні, тобто має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, які чітко визначені Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

При цьому, судом не встановленюється правосуб`єктність людини на підставі документів, які видані не Уповноваженими на те суб`єктами, чіткий перелік якиїх визначений у статті 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимога відповідача щодо визначення його правосуб`єктності як людини на підставі доручення від « первинного суб`єкта місцевого самоврядування територіальної громади м. Запоріжжя», не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Щодо продовження судом строку для подання відзиву суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.178 ЦПК України відзив подається у строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Статтею 127 ЦПК України визначено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку чи з ініціативи суду. Одночасно з поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія, щодо якої пропущено строк.

Судом встановлено, що строк для подачі відзиву був встановлений судом п`ятнадцять днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, копія ухвали про відкриття провадження по справі була отримана відповідачем 11.09.2019 року.

Тобто, фактично визначений ст. 178 ЦПК України строк для подання відзиву відповідачем не пропущено , а отже відсутні підстави для його поновлення.

Крім того, суд звертає увагу, що при подачі заяви про продовження строку на подання відзиву стороною відповідача не було вчинено процесуальну дію, в даному випадку долучення відзиву, як передбачено ст.127 ЦПК України.

Таким чином, стороною відповідача по - перше, строк не пропущено, а по-друге порушено вимоги законодавства щодо порядку подачі заяви про продовження строку на подання відзиву, що в свою чергу дає підстави суду для відмови в задоволенні заяви про продовження строку для подання відзиву.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 127, 178, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Відмовити ОСОБА_1 у визнанні його правосуб`єктності як людини.

Відмовити в задоволенні заяви відповідача про продовження строку на подання відзиву по справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: О.Є. Жукова

23.09.2019