Справа № 128/1849/19
УХВАЛА

16 вересня 2019 р. м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Бондаренко О.І., оглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна при розірванні шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна при розірванні шлюбу.

Оглядом позовної заяви було встановлено, що вона не відповідає вимогам п. 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, оскільки в ній не уточнено місце проживання позивача.

Крім того, позовні вимоги не уточнені відповідно до норм, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою судді від 19.07.2019 року вказану заяву залишено без руху та заявнику надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху позивачем надано: позовну заяву із відповідною кількістю копій у новій редакції, а саме: уточнено місце проживання позивача; позовні уточнені відповідно до норм, що регулюють спірні правовідносини; приведено у відповідність зазначені точні дати документів, перелік копій документів, що зазначені у додатку до позовної заяви.

Водночас, разом із позовною заявою із відповідною кількістю копій у новій редакції, позивачем надано клопотання про звільнення від сплати судових витрат.

Ухвалою судді від 06.08.2019 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судових витрат відмовлено.

Як визначено приписами ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Ставки сплати судового збору встановлено ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки, в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, враховуючи положення ч.4 ст.177 ЦПК України, сплата судового збору є передумовою відкриття провадження у справі.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачем заявлено вимогу майнового характеру. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки позивачем не надано документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, позивачу було відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, тому подана позовна заява не відповідає вимогам законодавства і вирішення питання про відкриття провадження по ній буде передчасним.

Відповідно до ст.185 ч.1 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою судді від 06.08.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна при розірванні шлюбу - повторно залишено без руху та надано позивачу строк для приведення позовної заяву у відповідність з вимогами чинного законодавства, а саме: до позовної заяви додати документ про сплату судового збору в сумі 3939 (три тисячі дев`ятсот тридцять дев`ять) грн. 00 коп. (з урахуванням ціни позову 393900 грн. 00 коп.) на відповідний рахунок Вінницького районного суду Вінницької області, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз`яснивши, що в іншому випадку позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

На виконання вимог ухвали суду від 06.08.2019 року позивачем надано: копію ухвали судді Вінницького районного суду Вінницької області Васильєвої Т.Ю. від 27.03.2019 року, якою його звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів з посиланням на рішення ЄСПЛ «Креуз проти Польщі», на яке посилалася суддя Бондаренко О.І. при винесенні ували від 06.08.2019 року про відмову у звільненні від сплати судових витрат; копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, згідно яких позивач ОСОБА_1 за період з 4 кварталу по 1 квартал 2019 року отримав дохід в розмірі 98,13 грн. державну та соціальну матеріальну допомогу у Департаменті соціальної політики Вінницької міської ради; супровідний лист, в якому позивач, з посиланням на Закону України «Про судовий збір», рішення ЄСПЛ «Креуз проти Польщі», постанови КМУ від 26.07.1996 року та від 29.04.2004 року, з врахуванням того, що соціальні виплати УСЗН ДСП ВМР є єдиним джерелом його доходу, як в минулому 2018 році, так і в поточному році, переконливо просить суд зважити на вказані посилання з усвідомленням того факту, що в нього немає можливості сплатити судовий збір за подання вказаної позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається, даною статтею передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору.

Разом з тим, пунктом 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання (що може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або в окремому документі), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені судом і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року викладено позицію, відповідно до якої «обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою».

Таким чином, у вказаному рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Оцінюючи надані ОСОБА_1 документи на виконання вимог ухвали суду від 06.08.2019 року про залишення позову бузу руху, які він вважає такими, що підтверджують його право на звільнення від сплати судового збору, враховуючи практику ЄСПЛ, суд вважає, що вимоги ухвали судді позивачем ОСОБА_1 невиконані.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, вказану позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Керуючись ст. ст. 175, 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна при розірванні шлюбу - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду з аналогічним позовом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя О.І. Бондаренко