Справа № 611/ 811/19
Провадження № 2/611/251/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2019 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Андросова О.М.
за участі секретаря - Сторчай С..В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Сторони уклали шлюб 06.03.2013 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину.
Позивач прохає розірвати шлюб, обґрунтовуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння і різні погляди на сімейне життя та обов`язки подружжя, спільне господарство не ведеться.
Позивач подала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, що суд вважає за можливе, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач до суду повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив, відзив у наданий в ухвалі суду час до суду не подав, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами 3, 4 статті 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
З частини 3 статті 105 СК України вбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.
Відповідно до частини 3 статті 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.
Між сторонами склалися відносини, що перешкоджають подальшому спільному проживанню.
З-за різних поглядів на сімейне життя та обов`язки подружжя та відсутність взаєморозуміння сторони перестали розуміти і поважати одне одного, що призвело до фактичного розпаду сім`ї. Нездорова обстановка в сім`ї негативно впливала на виховання дитини. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню, так як подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливі, шлюб між сторонами носить формальний характер і зберігати його на майбутнє недоцільно, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, перебування сторін у шлюбних відносинах не ґрунтується на їх вільному волевиявленні.
Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивач в позовній заяві прохає після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_1 .
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263 - 265, 268, 280 -282 ЦПК України, ст.ст. 56, 105, 109, 110, 112, 113 СК України, суд
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Барвінкового Харківської області, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Москва, Російська Федерація, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , шлюб зареєстровано 06 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 34.
Прізвище позивача ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя О.М.Андросов