Постанова

Іменем України

26 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 553/1999/16-ц

провадження № 61-18094св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Полтаві,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Полтавської області, у складі колегії суддів: Кривчун Т. О.,

Бондаревської С. М., Пилипчук Л. І., від 01 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») в особі філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Полтаві (далі - АТ «Укрексімбанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовна заява АТ «Укрексімбанк» мотивована тим, що 22 січня 2015 року між сторонами було укладено договір про відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 .

Відповідно до виписки по вказаному рахунку відповідачем 05 лютого

2015 року проводились розрахунки за допомогою картки на суму

32, 61 доларів США та 1 936, 10 доларів США; 06 лютого 2015 року відповідачем проводились розрахунки за допомогою картки на суму 1 221, 79 доларів США та 86, 62 доларів США. На дату проведення зазначених операцій курс долара США до української гривні за 1 долар США становив 19, 55 грн та 19, 78 грн відповідно. На дату списання коштів з поточного рахунку 09 лютого 2015 року, курс долара США становив 23, 95 грн

за 1 долар США. Оскільки власних коштів відповідача не вистачило для покриття вказаної різниці, на поточному рахунку ОСОБА_2 утворилась заборгованість за овердрафтом в сумі 8 505, 61 грн.

Позивачем направлялись відповідачу листи щодо наявної простроченої заборгованості та роз`яснено механізм її утворення.

Проте, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 28 квітня 2016 року непогашена заборгованість

відповідача перед банком склала 18 045, 63 грн, у тому числі:

- прострочена основна заборгованість - 8 505, 61грн;

- пеня на суму основної заборгованості - 2 915, 91 грн;

- сума прострочених процентів 5 001,32 грн;

- пеня на суму прострочених процентів - 1 622, 79 грн.

Окрім того, банком понесено інфляційні втрати у сумі 3 495, 81 грн.

У зв`язку з наведеним, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» вказану заборгованість та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави, у складі судді

Новака Ю. Д., від 03 травня 2017 року позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Полтаві задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за договором про відкриття карткового рахунку № НОМЕР_2 від 21 січня 2015 року в розмірі

21 541, 23 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором

№ від 21 січня 2015 року належним чином не виконав, то наявні підстави для стягнення з нього на користь Банку простроченої заборгованості за кредитним договором з урахуванням інфляційних витрат.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 01 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 03 травня 2017 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Полтаві задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Полтаві заборгованість за договором про відкриття карткового рахунка

№ НОМЕР_3 від 22 січня 2015 року в розмірі 17 932, 22 грн та інфляційні втрати в розмірі 3 495, 81 грн, а всього - 21 428, 03 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості по кредиту, пені та інфляційним втратам відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду в цій частині є законним та обґрунтованим, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах.

Щодо стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом апеляційний суд виходив із того, що за лютий 2015 року, заборгованість ОСОБА_2 , за процентами становила не 306, 20 грн, а 192, 79 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача. Із розрахунком банку заборгованості за процентами в інші періоди апеляційний суд погодився.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення в частині стягнення заборгованості за договором про відкриття карткового рахунку № НОМЕР_3 від 22 січня 2015 року в розмірі 17 932, 22 грн та інфляційних втрат в розмірі 3 495, 81 грн скасувати, ухваливши в цій частині рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині рішення апеляційного суду Полтавської області від 01 червня 2017 року залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У червні 2017 року ОСОБА_2 подана касаційна скарга на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01 червня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи

№ 553/1999/16-ц з місцевого суду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

12 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 553/1999/16-ц передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2019 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що судом апеляційної інстанції було поверхнево досліджено матеріали справи та не в повній мірі враховано доводи його заперечення на позовну заяву.

Банком не надано доказів правомірності списання коштів на декілька днів пізніше за збільшеним курсом долара. Списання коштів із запізненням відповідач пов`язує з недбалістю працівників банку.

Зазначав, що в 2015 році відбувались значні коливання на валютному ринку і був нестабільний курс валют, про що було відомо банку, та дає підстави вважати, що списання коштів з порушенням строків відбулося з умислом на ріст курсу долара США по відношенню до української гривні з метою утворення зобов`язання по овердрафту.

Вважав, що у його діях відсутня вина, як основний елемент цивільно-правової відповідальності.

Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу

У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», подане його представником

ОСОБА_3 , на касаційну скаргу в якому банк, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції, просить касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 22 січня 2015 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Полтаві та ОСОБА_2 , було укладено договір про відкриття карткового рахунка № НОМЕР_3 (далі - договір № НОМЕР_3 від 22 січня 2015 року).

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 договору № від 22 січня

2015 року позивач па підставі заяви відповідача, яка є додатком № 1 до договору, а також інших документів, визначених вимогами чинного законодавства України та нормативних документів позивача, відкриває відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_3 (за текстом договору - картковий рахунок), проводить за цим рахунком операції, визначені положеннями чинного законодавства України, нормативними документами банку та цим договором, видає відповідачу картку, яка зазначена у заяві, а також надає інші банківські послуги, а відповідач зобов`язується оплачувати банківські послуги на умовах, визначених цим договором, у тому числі згідно з Умовами та тарифами обслуговування карткового рахунка.

Пунктом 2.2. договору № від 22 січня 2015 року передбачено, що операції за картковим рахунком проводяться позивачем за дебетово-кредитною схемою.

Пунктом 1.1.21 договору № від 22 січня 2015 року визначено, що овердрафт - це короткостроковий кредит, що надається банком у разі, якщо сума операції за картковим рахунком перевищує розмір витратної суми (зокрема у випадках, коли операції здійснюються без авторизації, коли розрахунки за операцією виконуються у валюті, відмінній від валюти карткового рахунку тощо). Розмір овердрафту складає різницю між сумою відповідної операції за картковим рахунком та розміром витратної суми.

Відповідно до умов пункту 2.4 договору № від 22 січня

2015 року за користування овердрафтом відповідач зобов`язаний щомісячно сплачувати позивачу проценти, нараховані за процентною ставкою, визначеною Умовами та тарифами обслуговування карткового рахунка.

Відповідно до пунктів 4.2.14 та 4.2.15 договору № від 22 січня 2015 року відповідач зобов`язався у разі виникнення заборгованості за овердрафтом щоразу повертати таку заборгованість та сплачувати проценти за користування овердрафтом шляхом поповнення карткового рахунка до

20 (двадцятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому виникла заборгованість за Овердрафтом, але не пізніше останнього Банківського дня місяця, наступного за місяцем, в якому виникла заборгованість за овердрафтом. У разі надіслання позивачем вимоги відповідачеві про дострокове повернення овердрафту погасити не пізніше терміну, зазначеного у такій вимозі, усю існуючу на день такого погашення заборгованість за овердрафтом та процентами за користування овердрафтом.

Відповідно до пункту 5.3 договору № від 22 січня 2015 року сторони погодили, що нарахування процентів за користування овердрафтом здійснюється банком у валюті карткового рахунка щомісяця, в останній банківський день місяця, виходячи з фактичної заборгованості за овердрафтом на початок кожного календарного дня поточного місяця, розміру процентної ставки, визначеної умовами та тарифами обслуговування карткового рахунка, фактичної кількості календарних днів у поточному місяці та фактичної кількості календарних днів у поточному році. Нарахування процентів за користування овердрафтом банк здійснює починаючи з першого календарного дня, наступного за днем виникнення овердрафту, по день погашення овердрафта (включно).

Пунктом 6.7 договору № від 22 січня 2015 року визначено, що погашення заборгованості за овердрафтом та кредитом, а також за процентами за користування овердрафтом та кредитом відбувається у день надходження будь-яких коштів на картковий рахунок за рахунок таких коштів. У випадку, якщо коштів, що надійдуть на картковий рахунок буде недостатньо для погашення усієї заборгованості, відповідач зобов`язаний при настанні терміну погашення відповідної заборгованості забезпечити наявність на картковому рахунку коштів у сумі, достатній для погашення такої заборгованості, або здійснити її погашення у будь-який інший спосіб, дозволений чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 7.1.1 договору № від 22 січня 2015 року у разі прострочення сплати заборгованості за овердрафтом та/або процентами за овердрафтом, відповідач сплачує позивачу за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 8.1 договору № від 22 січня 2015 року сторони погодили, що з питань виконання умов цього Договору, що не врегульовані ним, сторони керуються Правилами користування платіжною карткою

(далі - Правила користування, додаток № 2 до цього Договору), Умовами та тарифами обслуговування Карткового рахунка, правилами Платіжних систем, платіжні картки якої використовуються згідно з цим Договором, чинним законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку України, а також нормативними документами Банку.

Відповідно до заяви, що є додатком № 1 до договору, відповідачеві було випущено платіжну картку VISA Affinity.

22 січня 2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду про використання платіжних карток «Разом за життя № 1» до договору № від 22 січня 2015 року.

Відповідачем 05 лютого 2015 року проводились розрахунки за допомогою вказаної картки на суму 32, 61 доларів США та 1 936, 10 доларів США.

06 лютого 2015 року відповідачем проводились розрахунки за допомогою вказаної картки на суму 1 221, 79 доларів США та 86, 62 доларів США.

На дату проведення зазначених операцій курс долара США становив

19, 55 грн за 1 долар США та 19, 78 грн за 1 долар США відповідно. На дату списання коштів з поточного рахунку - 09 лютого 2015 року, курс долара США становив 23, 95 грн за 1 долар США.

Власних коштів ОСОБА_2 не вистачило для покриття вказаної різниці при зміні обмінного курсу української гривні до долара США, внаслідок чого на поточному рахунку відповідача утворилась заборгованість за овердрафтом в сумі 8 505, 61 грн.

12 березня 2015 року банком було направлено ОСОБА_2 повідомлення про заборгованість та запропоновано погасити її. Зазначене повідомлення відповідач отримав 24 березня 2015 року.

31 березня 2015 року ОСОБА_2 направив банку відповідь, в якій повідомляв, що рахунок, про який ідеться в листі, є дебітним, ніяких угод щодо кредиту чи овердрафту по цьому рахунку він не підписував, походження заборгованості йому не зрозуміле, просив розібратися в даному питанні та надати йому відповідні роз`яснення.

06 квітня 2015 року банком направлено ОСОБА_2 листа, в якому надано роз`яснення щодо механізму утворення наявної заборгованості.

Відповідач у визначений договором про відкриття карткового рахунка № НОМЕР_3 від 22 січня 2015 року термін не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість: за основним боргом - у сумі 8 505, 61 грн, за простроченими процентами - 4 887, 91 грн, за пенею на суму прострочених процентів - 1 622, 79 грн та за пенею на суму простроченого основного боргу - 2 915, 91 грн.

За даними Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у період з лютого 2015 року по березень 2016 року становив: лютий 2015 року - 105,3%, березень 2015 року - 110,8%,

квітень 2015 року - 114,0%, травень 2015 року - 102,2%, червень 2015 року - 100,4%, липень 2015 року - 99,0%, серпень 2015 року - 99,2%, вересень

2015 року - 102,3%; жовтень 2015 року - 98,7%; листопад 2015 року - 102,0%, грудень 2015 року - 100,7%, січень 2016 року - 100,9%, лютий 2016 року - 99,6%, березень 2016 року - 101,0%. Загальний індекс інфляції за вказаний період становить 141,09%.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 213 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваних судових рішень) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно зі статтею 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2

глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пунктів 8.4, 8.5 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Строки проведення переказу за допомогою платіжних інструментів, крім встановлених пунктами 8.1-8.4 цієї статті, визначаються правилами платіжної системи та договорами, що укладаються між учасниками та користувачами платіжної системи. Строк виконання міжбанківського переказу, що здійснюється на підставі клірингових вимог, не може перевищувати строк, установлений пунктом 8.4 цієї статті.

Згідно з пунктом 28.2 статті 28 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» міжбанківський переказ між банками - учасниками міжнародних платіжних систем за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, здійсненими їх держателями за межами України, а також за операціями, здійсненими в межах України держателями електронних платіжних засобів - нерезидентами України, проводиться у валюті, визначеній у відповідних договорах із платіжними організаціями міжнародних платіжних систем.

Відповідно до пункту 3 розділу IX постанови Національного банку України

від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» емітент зобов`язаний разі виконання користувачем платіжної операції з використанням електронного платіжного засобу у валюті, яка відрізняється від валюти рахунку, здійснювати перерахунок суми за операцією в порядку, визначеному договором.

Банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу, ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі (пункт 14.8 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Внаслідок курсової різниці, яка мала місце під час здійснення транзакції іноземної валюти за обмінним курсом та на момент обробки операції банком, виникла заборгованість за картковим рахунком відповідача.

Згідно пункту 8.1 договору № від 22 січня 2015 року з питань виконання умов цього договору, що не врегульовані ним, сторони керуються правилами користування платіжною карткою (додаток № 2 до цього договору), умовами та тарифами обслуговування карткового рахунку, правилами платіжної системи, платіжні картки якої використовуються згідно з цим договором, чинним законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку України, а також нормативними документами банку.

Своїм підписом в заяві про відкриття карткового рахунку від 22 січня

2015 року та Правилах користування платіжною карткою ОСОБА_2 підтвердив, що ознайомлений з ними та взяв на себе зобов`язання їх виконувати.

Згідно пункту 5.13 Правил користування платіжною карткою, що є додатком № 2 до договору № від 22 січня 2015 року, у разі виконання держателем операції з використанням картки у валюті, яка відрізняється від валюти рахунка, перерахунок суми операції здійснюється у такому порядку:

- платіжна система перераховує суму операції у валюту розрахунків з банком за курсом перерахунку, встановленим цією платіжною системою на дату проведення розрахунків з банком;

- банк здійснює перерахунок списаної/зарахованої платіжною системою суми операції у валюту рахунку за курсом, встановленим згідно з розпорядженням по банку на кожний робочий день;

- при цьому банк утримує комісійну винагороду за виконання операцій не у валюті рахунка згідно з Тарифами.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність дій відповідача щодо списання грошових коштів з рахунку ОСОБА_2 у розмірі 8 505, 61 грн, оскільки міжбанківські перекази з виконання операцій здійснених ОСОБА_2 05 та

06 лютого 2015 року (четвер та п`ятниця) були проведені (завершені) банком в строк до трьох операційних днів з дотриманням положень

пункту 5.13 правил користування платіжною карткою та пунктів 8.4, 8.5 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача суми неповернутого кредиту (овердрафту) у розмірі 8 505, 61 грн.

Разом з тим, ухвалюючи рішення у справі, суд апеляційної інстанції залишив поза увагою ту обставину, що після спливу визначеного договором строку позики (кредиту) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, неустойку та штрафні санкції припиняється (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

Враховуючи викладене, право ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк»у м. Полтаві нараховувати проценти та штрафні санкції за позикою припинилось після спливу визначеного договором строку - 31 березня 2015 року (пункт 4.2.14 та 4.2.15 договору № від 22 січня 2015 року).

Права та інтереси позикодавця в подібних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За таких обставин стягненню з ОСОБА_2 на користь

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії

АТ «Укрексімбанк»у м. Полтаві підлягає заборгованість за процентами за користування кредитом (овердрафтом) за період з 10 лютого 2015 року по

31 березня 2015 року в розмірі 737, 15 грн.

З урахуванням положень пунктів 4.2.14, 4.2.15, 5.3 та 7.1.1 договору № від 22 січня 2015 року вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Полтаві про стягнення пені у розмірі 4 538,70 грн, є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем ОСОБА_4 порушено грошове зобов`язання про повернення суми боргу, позивач має право на отримання інфляційних втрат за період з 01 квітня 2015 року по 28 квітня 2016 року.

За період з 01 квітня 2015 року по 28 квітня 2016 року інфляційні втрати склали 2 139, 86 грн (із розрахунку: 8 505, 61 грн, х (114 % х 102,2 % х 100,4 % х 99 % х 99,2 % х 102,3 % х 98,7 % х 102 % х 100,7 % х 100,9 % х 99,6 % х 101 % х 103,5 %) - 8 505, 61 грн,, де 8 505, 61 грн - сума боргу, а 114 %; 102,2 %; 100,4 %; 99 %; 99,2 %; 102,3 %; 98,7 %; 102 %; 100,7 %; 100,9 %; 99,6 %; 101 % та 103,5 % -індекси інфляції за період з квітня 2015 року по квітень 2016 року), яка підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь банку.

Інші доводи касаційної скарги, які є аналогічними доводам апеляційної скарги, не впливають на правильність рішень судів попередніх інстанцій, зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

За змістом статті 412 ЦПК України підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено порушення норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про зміну рішення апеляційного суду в частині вирішення вимог про стягнення процентів за користування кредитом, інфляційних втрат та розподілу судових витрат, та про скасування рішення суду апеляційної інстанції в частині вирішення вимог про стягнення пені з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позову в цій частині.

Щодо розподілу судових витрат

Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії

АТ «Укрексімбанк»у м. Полтаві при зверненні до суду з позовом було сплачено 1 378 грн судового збору.

ОСОБА_2 за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції було сплачено судовий збір у розмірі 1 515, 80 грн, а за подачу касаційної скарги на рішення апеляційного суду - 1 653, 60 грн.

За таких обставин розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача становить 881, 92 грн, а розмір судового збору, який підлягає стягненню з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Полтаві на користь ОСОБА_2 545, 69 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також з ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії

АТ «Укрексімбанк»у м. Полтаві на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подачу касаційної скарги в розмірі 595, 30 грн, пропорційно задоволених вимог касаційної скарги відповідача.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 415, 416, 418, 419, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01 червня 2017 року в скасувати частині вирішення позовних вимог про стягнення з

ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Полтаві пені у розмірі 4 538, 70 грн, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01 червня 2017 року змінити в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Полтаві заборгованості по процентам за користування кредитом (овердрафтом), зменшивши розмір стягнутої суми із 4 887, 91 грн

до 737, 15 грн та інфляційних втрат, зменшивши розмір стягнутої суми

із 3 495, 81 грн до 2 319, 86 грн.

Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01 червня 2017 року змінити в частині розподілу судових витрат, зменшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Полтаві із 1 370,70 грн до 881, 92 грн та збільшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Полтаві на користь ОСОБА_2 із 8 грн до 545, 69 грн.

В іншій частині рішення Апеляційного суду Полтавської області від 01 червня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Полтаві (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 21063524, м. Полтава, вул. Артема, 16/5) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ,

АДРЕСА_1 ) судовий збір за подачу касаційної скарги в розмірі 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 30 копійок.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович