Справа № 484/2053/19
Провадження № 2/484/961/19 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2019 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Панькова Д.А.

секретаря судового засідання - Панчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

АТ "Укрсоцбанк" звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, вказуючи на те, що 27.02.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та громадянин України: ОСОБА_1 уклали Договір кредиту № 640/328-САФ03.16-2 на купівлю автотранспортних засобів.

Загальними Зборами Акціонерів 09.03.2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК». 26.04.2018 року Загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування (назви) Банку на Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», який є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «УКРСОЦБАНК».

Відповідно до п. 1.1. Кредитор надає Позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в 113364 грн. зі сплатою 14 процентів річних.

Свої зобов`язання Позивач виконав, надавши грошові кошти ОСОБА_1 , що підтверджується заявою на видачу готівки.

05.11.2010 року було укладена Додаткова угода № 2 до Договору кредиту № 640/328-САФ03.16-2 згідно якої сторони домовились внести наступні зміни та доповнення до Кредитного договору: змінити відсотки за користування Кредитом в розмірі 14,24 % річних; змінити строк, до якого Позичальник зобов`язується виплатити кредит на 26.02.2017 рік.

31.01.2011 року було укладена Додаткова угода № 3 до Договору кредиту № 640/328-САФ03.16-2 згідно якої сторони домовились внести наступні зміни та доповнення до Кредитного договору: були змінені реквізити відповідача у зв`язку з зміною прізвища на ОСОБА_1 .

В пункті 1.1.1. Кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом.

У порушення умов Договору, позичальник ОСОБА_1 , свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 26.02.2019 року має прострочену заборгованість у розмірі 210926,73 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 76374,02 грн.; сума заборгованості за відсотками - 70617,33 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 27159,45 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 23190,06 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 7331,91 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 6253,96 грн.

Відповідно до положень кредитного договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за Кредитом, у валюті Кредиту за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, 360 - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту.

Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється в валюті кредиту в останній робочий день поточного місяця (без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця), а також в кінцевий термін повернення заборгованості, визначений кредитним договором.

Проценти, нараховані на прострочену заборгованість за Кредитом вважаються простроченими процентами.

Погашення заборгованості Позичальника за цим Договором здійснюється, в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість за Кредитом; строкова заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за Кредитом; пеня за порушення строків повернення Кредиту та сплати процентів; штраф.

Таким чином, зважаючи на невиконання Позичальником зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, Позивач вправі вимагати стягнення з Відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками за невиконання умов договору.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 210926,73 грн. та судовий збір 3163,90 грн.

На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою надав клопотання про розгляд справи без його присутності на підставі наявних доказів та матеріалів.

31.05.2019 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_1 , у якій вона вказала, що вважає позовні вимоги необґрунтованими, незаконними, помилковими та такими, що не підкріплені належними доказами, у зв`язку з чим не відповідають чинним положенням законодавства України, та не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Позивач приховав факт того, що окрім Додаткової угоди № 2 та Додаткової угоди № 3 до Договору кредиту № 640/328-САФ03.16-2 було укладено ще ряд Додатковий угод, а саме: 27.02.2018 Договір кредиту № 640/328-САФ03.16-2; 02.07.2009 Додаткова угода № 1 про внесення змін до договору кредиту, якою вносилися зміни до деяких пунктів договору кредиту; 05.11.2010 Додаткова угода № 2 про внесення змін до договору кредиту, якою вносилися зміни до умов кредитування: змінювалася відсоткова ставка за користування кредитними коштами, встановлювався новий кінцевий термін повернення кредитної заборгованості (зміна графіку) - 26 лютого 2017 року; новий порядок сплати процентів; 31.01.2011 Додаткова угода № 3 про внесення змін до договору кредиту, якою вносилися зміни у зв`язку із зміною прізвища позивача; 20.03.2013 Договір про внесення змін до Договору кредиту, якою було зазначено, що у зв`язку з переходом кредитора на нове програмне обслуговування в ІБС «FІехСubе», Договір кредиту був викладений в новій редакції; 21.03.2013 Договір про внесення змін № 4 до Договору кредиту; 21.03.2013 Договір про внесення змін № 5 до Договору кредиту, відповідно до якого змінювалися умови кредитування: змінювався термін сплати поточних відсотків та кінцевий термін повернення заборгованості та був встановлений 20.03.2016 р.

Розрахунок вимог банку у зв`язку з неповерненням кредитної заборгованості за кредитним договором станом на 26.02.2019 р. оформлений неналежним чином, що свідчить про те, що його не можна брати до уваги, так як він: не містить доказів того чи мала право дана людина складати даний Розрахунок, чи мала вона такі повноваження, що також підтверджує його неналежність; не містить печатки позивача, що також підтверджує його неналежність; не містить посилання на документи, які б підтверджували інформацію надану в ньому, та не надані копії даних документів.

Не зрозуміло, яке смислове навантаження несуть в собі Таблиці, інформація в них досить різна, чому, звідки бралася та чи інша сума - не зрозуміло, періоди зазначено різні, методика розрахунку - не зрозуміла, так як і не зрозумілими залишаються всі суми, що зазначені в даних таблицях.

Договором про внесення змін від 20.03.2013 р. до Договору кредиту № 640/328-САФ03.16-2 від 27.02.2008 р., у зв`язку з переходом Кредитора на нове програмне обслуговування в ІБС «FІехСubе», Сторони дійшли згоди Договір кредиту викласти в новій редакції.

Відповідно до п.4.4 Договору про внесення змін від 20.03.2013 р.: «У разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.6, 3.3.7 цього Договору, протягом більше, ніж 90 (Дев`яносто) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня Кредитора погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню)».

Оскільки, останній платіж за кредитним договором позивачем був здійснений 27.02.2014 р., то строк спливу користування кредитом (день виникнення права вимоги у стягувана) це 29.05.2014 р. (90 днів).

Отже, додавши до дати 29.05.2014 р. три роки, дата закінчення строку коли Позивач міг звернутися до суду - це 29.05.2017 р., тобто звернувшись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості у травні 2019 року позивач пропустив трирічний строк позовної давності для звернення з вимогою до суду.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 267 ЦК України, в зв`язку зі спливом позовної давності, просила відмови у задоволені позову.

02.07.2019 на адресу суду надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1 , у якому представник позивача заперечує щодо застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що у відповідності до довідки АТ «Укрсоцбанк» «таблиці погашення нарахованих відсотків», останній платіж у розмірі 5,00 грн. був здійснений відповідачем 26.07.2017 р., тому саме після 26.07.2017 р. відбувся початок перебігу позовної давності, який спливе 26.07.2020 р., із врахуванням положення ст.ст. 257, 264 ЦК України, а тому відсутні підстави для застосування строків позовної давності.

Зазначене унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності із 29.05.2014 р., так як відбулось переривання перебігу строку позовної давності 26.07.2017 р., а позовна заява подана в травні 2019 року, тобто задовго до закінчення встановленого законодавством України терміну.

13.08.2019 року від ОСОБА_1 надійшли пояснення на відповідь на відзив позивача, де відповідач зазначила щодо заперечень по застосуванню строків позовної давності наступне.

Останній платіж, здійснений нею на ім`я ПАТ «Укрсоцбанк» був здійснений 27.02.2014 р. згідно квитанції № FJB042, який був здійснений у Ольвіопільському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк», що знаходиться за адресою: 55213, Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Київська, 24. Даний платіж (останній) як і всі попередні платежі здійснювалися нею через дане відділення, оскільки відповідач проживає у м. Первомайськ, Миколаївської області.

Позивач, вводячи суд в оману, при цьому зазначаючи неправдиві відомості, надає інформацію, яка не відповідає дійсності та не підтверджуючи дану інформацію належними та допустимими доказами, не надаючи жодного підтверджуючого документу щодо цього.

Інформація про те що дана сума (цифра) - 5,00 грн. фігурує у таблиці погашення нарахованих відсотків не заслуговує на увагу, оскільки не підтверджена жодним доказом, тим паче, що всі дані в даних таблицях вносилися вручну, в черговий раз доводить те, що така інформація - не є доказом, а в черговий раз доводить те, що в кожній таблиці міститься якась інформація, яку не можливо ідентифікувати, та не можливо визначити звідки Позивач бере дані суми, адже Позивачем не надано ні жодного документального підтвердження даних зазначених в таблицях (виписок, квитанцій, заяв, чеків тощо), ні жодних пояснень, як і не надано жодної методики Розрахунку.

Тобто, з вищевикладеного вбачається, що при здійсненні оплати клієнтами, у банка залишається заява на переказ готівки, що підписується клієнтом, на підставі якої банк видає клієнту квитанцію про здійснення платежу.

Тому, інформація, що зазначена Позивачем, щодо здійснення платежу в розмірі 5,00 грн. 26.07.2017 р. не відповідає дійсності, оскільки даний платіж нею не здійснювався, та в черговий раз ставить під сумнів всі розрахунки, що надані Позивачем, оскільки вони не підтверджуються жодними документами.

Також зазначила, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа № 752/24855/18 (провадження № 2/752/6835/18) за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яка стосується того ж самого договору № 640/328-САФ03.16-2.

Дослідивши письмові матеріали справи, надані сторонами відзивами та поясненнями, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № 640/328-САФ03.16-2 від 27.02.2008 р. ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 113364 грн., на умовах визначених Договором.

Договором про внесення змін від 20.03.2013 р. до Договору кредиту № 640/328-САФ03.16-2 від 27.02.2008 р., сторони дійшли згоди Договір кредиту викласти в новій редакції, де вказано кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 26.02.2017 року, та відповідно до п.4.4 Договору, у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.6, 3.3.7 цього Договору, протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня Кредитора погасити Кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню)».

Поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Згідно із ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов`язань.

З розрахунків позивача зрозуміло, що останній платіж в рахунок погашення заборгованості відповідачем було внесено 27.02.2014 року в сумі 5500,00 грн., з них 2364,71 грн. прострочена заборгованість та 3135,29 грн. нараховані відсотки, що також підтверджується наданою відповідачем квитанцією № FJB042 від 27.02.2014 р. та ним не заперечується.

Платіж у сумі 5,00 грн., який був здійснений відповідачем 26.07.2017 р., зазначений у таблиці розрахунку погашення нарахованих відсотків, належними доказами не підтверджений.

Суд критично ставиться до зазначеної у наданих позивачем документах (розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 26.02.2019 р.) інформації про те, що відповідачем 26.07.2017 року було сплачено суму 5,00 грн. в рахунок погашення відсотків за даним кредитом, оскільки суду не була надано доказів здійснення такого платежу відповідачем.

ОСОБА_1 у поданих ним суду письмових поясненнях категорично заперечила здійснення такого платежу.

Як роз`яснив Верховний Суд України у постанові від 08.11.2017 року в справі № 6-2891цс16, не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Заперечуючи проти позову відповідач просить суд застосувати до позовних вимог позивача наслідки пропуску строку позовної давності.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Суд, зважаючи на подання відповідачем заяви про застосування позовної давності та виходячи з встановлених кредитним договором строків виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором (строків внесення щомісячних платежів з погашення заборгованості), приходить висновку про те, що позивачем на момент звернення з цим позовом до суду було пропущено встановлений законом трирічний строк позовної давності щодо усіх заявлених ним на основі вказаного договору позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом та за відсотками. Доказів поважності причин пропущення позовної давності АТ «Укрсоцбанк» суду не надано.

Таким чином, враховуючи вище викладені обставини, а саме, що відповідач просить застосувати строк позовної давності, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, відповідно до приписів ч.4 ст.267 ЦК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 3163,90,00 грн. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог суд відповідно до ст. 141 ЦПК України відмовляє у стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволені позову Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (адреса: вул. Ковпака, 29, м. Київ, код: 00039019) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором кредиту № 640/328-САФ03.16-2 від 27.02.2008 року в сумі 210926,73 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Дата складання повного тексту рішення - 17.09.2019 року.

Суддя: