Справа № 212/2935/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

04 жовтня 2019 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н. М., за участю секретаря судового засідання Нестеренко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу, за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/4 частину квартири,-

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/4 частину квартири.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 з яким вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.01.1985 року. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55,16 кв.м. житловою площею 41,74 кв.м., яка належала їм на праві спільної сумісної власності згідно Свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_4 від 22.02.1994 року.

Спадкоємцями першої черги за законом на майно спадкодавця є позивач та відповідач - син померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , інших спадкоємців немає. В установлений законодавством строк сторони звернулись до нотаріуса з заявами про отримання спадщини після смерті ОСОБА_5

03 квітня 2015 року, позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частину, вищевказаної квартири.

Відповідач ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину не отримав.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою до ОСОБА_4 про визнання права власності. Однак, Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, закрито. Внаслідок цього у відкритті провадження за поданою ОСОБА_4 зустрічною позовною заявою до відповідача про поділ спадкового майна, відмовлено.

Позивач, просила суд, визнати за нею ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Правонаступник ОСОБА_6 , 15 березня 2019 року звернулась до суду з позовною заявою. В обґрунтування вказала, що згідно заповіту від 01 листопада 2017 року на випадок смерті ОСОБА_4 , заповідала ОСОБА_1 , все своє майно, де б воно не було б та з чого б воно не складалося та взагалі все те, на що вона матиме право на день смерті. Зазначене підтверджується нотаріально посвідченим заповітом. У встановлений законом строк вона прийняла спадщину про що свідчить витяг зі Спадкового реєстру №50128991 від 04.12.2017року. Інших спадкоємців за законом немає. Спірна частина спадкового майна складає 1/4частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 55.16 кв.м., житловою площею 41,74 кв.м., на яку ОСОБА_1 заявляє права в порядку правонаступництва згідно заповіту.

З 18.01.1985 року ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . Квартира за вищевказаною адресою належала подружжю на праві спільної сумісної власності згідно Свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_5 від 22.02.1994р .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири. Спадкоємцями за законом на майно спадкодавця стали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - син померлого.

Згідно ст.1278 ЦК України, частка кожного з них становить 1/4 частину. 0З квітня 2015 року ОСОБА_4 отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 на 1/4частину квартири.

Відповідач ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину не отримав.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою до ОСОБА_4 про визнання права власності. Однак, Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, закрито. Внаслідок цього у відкритті провадження за поданою ОСОБА_4 зустрічною позовною заявою до відповідача про поділ спадкового майна, відмовлено.

ОСОБА_4 набула право власності на 1/4 спадкову частку квартири відповідача ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок сплати останньому компенсації у розмірі 18750 грн. за його згодою.

Позивач ОСОБА_1 просить суд, визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55,16 кв.м.,житловою площею 41,74 кв.м., після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , частки ОСОБА_3 внаслідок отримання останнім за його згодою компенсації її вартості від ОСОБА_4 , за її життя, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 01 серпня 2017 року, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Ухвалою суду від 07 серпня 2017 року, розгляд справи відкладено, в зв`язку з неявкою сторін.

Ухвалою суду від 15 листопада 2017 року за клопотанням представника позивача витребувано докази у справі.

Ухвалою суду від 20 грудня 2017 року, провадження по справі зупинено, в зв`язку зі смертю позивача ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , до залучення у справі правонаступника чи законного представника.

Ухвалою суду від 12 жовтня 2018 року, провадження у справі відновлено, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17 січня 2019 року, розгляд підготовчого засідання відкладено, в зв`язку з неявкою сторін.

Ухвалою суду від 15 березня 2019 року, залучено до участі у справі правонаступника ОСОБА_4 - ОСОБА_1 . Клопотання представника позивача, задоволено, витребувано докази у справі.

Ухвалою суду від 30 травня 2019 року, підготовчий розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою відповідача.

Ухвалою суду від 06 червня 2019 року, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач, представник позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених у позовних заявах.

Відповідач в судове засідання не з`явися, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів, за відсутності відповідача.

Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 18 січня 1985 року, свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 (а. с. 7).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_4 від 22.02.1994 року, кв. АДРЕСА_1 на праві приватної, спільної сумісної власності належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та зареєстрованого в КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» у книзі за № 59П-314 (а. с. 8-9).

ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 (а. с. 6).

Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 03 квітня 2015 року, спадкоємцями майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в рівних частках кожний по 1/2 частці. Спадщина на яку видано свідоцтво складається з: 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку вищевказаної квартири видано - ОСОБА_4 (а. с. 10-11).

Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку вищевказаної квартири - ще не видано (а. с. 10-11).

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою до ОСОБА_4 про визнання права власності. Однак, Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, закрито. Внаслідок цього у відкритті провадження за поданою ОСОБА_4 зустрічною позовною заявою до відповідача про поділ спадкового майна, відмовлено (а. с. 13-14).

ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 (а. с. 93).

Згідно заповіту від 01 листопада 2017 року на випадок смерті ОСОБА_4 , заповідала ОСОБА_1 , все своє майно, де б воно не було б та з чого б воно не складалося та взагалі все те, на що вона матиме право на день смерті (а. с. 94).

Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Позивач вважає, що ОСОБА_4 набула право власності на 1/4 спадкову частку квартири відповідача ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок сплати останньому компенсації у розмірі 18750 грн. за його згодою, та відповідно до ст. 347 ч. 1, ст. 364 ЦК України просить суд, визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55,16 кв.м.,житловою площею 41,74 кв.м., після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , частки ОСОБА_3 внаслідок отримання останнім за його згодою компенсації її вартості від ОСОБА_4 , за її життя, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд зазначає, що твердження позивача про передачу померлою ОСОБА_4 - ОСОБА_3 компенсації вартості житла, та не оформлення правовстановлюючих документів у нотаріуса, свідчать про відмову останнім від права власності на належне йому майно в порядку спадкування та наявний факт припинення відповідачем права власності на частку квартири.

Суд звертає увагу, що після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в межах строків, встановлених ст. 1270 ЦК України.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, отже, право на 1/4 частки квартири належить ОСОБА_3 який не відмовився від спадщини.

Стаття 1268 ЦК України визначає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Неоформлення ОСОБА_3 правовстановлюючих документів на спадкове майно не позбавляє його права на спадщину і не свідчить про відмову від таких прав.

Відповідно до ст. 347 ЦК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. Уразі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Припинення права власності на майно, право на яке підлягає державній реєстрації, визначається моментом вчинення дій, що свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Зазначена норма носить імперативний характер і не може бути змінена за бажанням власника.

Відтак, чинним національним законодавством України передбачений порядок відмови від права власності на нерухоме майно.

Під час розгляду справи судом не встановлено достовірних доказів які б свідчили про те, що ОСОБА_3 відмовився, у встановленому законом порядку від права власності на нерухоме майно.

Так, згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Верховний Суд в постанові від 06.03.2019 ухваленій у справі № 635/8910/14-ц вказав, що під час вирішення зазначених спорів суди повинні враховувати роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок".

Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони скористалися правом подать докази у справі безпосередньо до суду.

Суд відповідно до частини першої ст. 89 ЦПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів, у відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд доходить висновку про недоведеність позовних вимог, що є підставою для відмови у позові.

Керуючись ст. ст. 16, 328, 347, 364, 1216-1218, 1268 ЦК України, у відповідності до ст.ст. 3, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/4 частину квартири, в повному обсязі.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне рішення складено та підписано без його проголошення 15 жовтня 2019 року.

Суддя: Н. М. Ваврушак