Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 318/1627/17

провадження № 61-17026св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Кам`янсько-Дніпровська державна нотаріальна контора,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 року у складі судді Комишньої Н. І. та постанову апеляційного суду Запорізької області від 13 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Крилової О. В., Кухаря С. В., Онищенко Є. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зняти арешт з належного йому будинку АДРЕСА_1 , накладений на підставі ухвали Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 1994 року.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що 10 листопада 1990 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 22 грудня 1998 року у справі 2-1/1998 вказаний договір був визнаний недійсним, а він став законним власником нерухомого майна.

З метою реалізації свого права власності та відповідно здійснення державної реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1 , він звернувся до Кам`янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори та дізнався, що ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 1994 року на будинок накладений арешт.

На його звернення до Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області щодо отримання ухвали суду від 20 жовтня 1994 року, суд не зміг надати йому таку інформацію, оскільки вона відсутня.

У нотаріальному архіві рішення суду, на підставі якого 20 жовтня 1994 року був накладений арешт, також відсутнє, але є запис про те, що ОСОБА_2 є особою, яка одержала позику.

Таким чином, хоча ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 1994 року не вдалося знайти та отримати її примірник, було встановлено, що вказаною ухвалою дійсно був накладений арешт на належний йому будинок, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю.

Посилаючись на зазначені обставини, просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Знято арешт з будинку АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив із того, що арешт, про зняття якого просив позивач, порушує його права і одночасно відсутні будь-які підстави вважати, що зобов`язання, яке було забезпечено цим арештом, не виконане.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 13 лютого 2018 року рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Суди не звернули увагу на те, що з заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, а інша особа - з позовом про визнання права власності на майно і зняття з нього арешту. Проте, при отриманні заяви про зняття арешту з майна, суд не з`ясував статус особи, яка звернулась з такою заявою, тобто, ОСОБА_1 , а саме чи є він (або був) стороною у справі чи третьою особою, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, чи іншою особою, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 подав відзив, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Кам`янсько-Дніпровська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна та витребувано зазначену справу з Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області.

Ухвалою Верховного Суду від 11 травня 2018 року зупинено виконання рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 03 липня 2019 року вищезазначену справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької від 22 грудня 1998 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, задоволено вимоги ОСОБА_4 Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 10 листопада 1990 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , житлового будинку АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 04 січня 1999 року.

Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької від 04 жовтня 2002 року зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_5 й дітей, що проживають із ними, передати житловий будинок з надвірними будівлями вартістю 25 805,70 грн ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 на момент передачі йому будинку виплатити одноразово подружжю ОСОБА_2 25 805,70 грн або суму за вищевказане майно станом на момент виконання даного рішення. Рішення набрало законної сили 05 листопада 2002 року.

Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької від 05 жовтня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 січня 2017 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , Кам`янсько-Дніпровської міської ради Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок, усунення перешкод в реалізації права власності, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову з підстав недоведеності ним факту неможливості отримати правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок. Рішення набрало законної сили 21 червня 2017 року.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 01 березня 2017 року, у реєстрі наявні відомості про обтяження, тип обтяження «арешт» щодо будинку АДРЕСА_1 , підстава обтяження - «ухвала, Нарсуд Кам`янко-Дніпровського району».

У листі Кам`янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори зазначено, що на підставі ухвали Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 1994 року на вказаний вище будинок був накладений арешт, зроблено відповідний запис у Книзі реєстру заборон відчуження нерухомого майна та рухомого майна, при цьому листування на паперових носіях згідно номенклатури справ зберігалося в нотаріальній конторі три роки.

Кам`янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області повідомив про неможливість надання ухвали суду від 20 жовтня 1994 року у зв`язку з відсутністю інформації щодо неї.

В архівах Запорізького обласного державного нотаріального архіву рішення суду на підставі, якого 20 жовтня 1994 року був накладений арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , також відсутнє, є лише запис про те, що ОСОБА_2 є особою, яка одержала позику.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги та скасування судового рішення апеляційного суду.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , посилався на те, що він є власником спірного житлового будинку, а арешт, накладений на це майно ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 жовтня 1994 року, перешкоджає йому ним користуватися.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, вирішуючи спір, виходив із того, що арешт, про зняття якого просив позивач, порушує його права як власника спірного майна.

Проте, апеляційний суд не звернув увагу на те, що рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 05 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 січня 2017 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову у справі за його позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , Кам`янсько-Дніпровської міської ради Запорізької області про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Суди виходили з відсутності підстав для повторного визнання за ОСОБА_1 права власності на цей будинок, оскільки він йому належить на підставі свідоцтва про право особистої власності від 10 березня 1982 року.

Водночас відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованою 01 березня 2017 року, власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Крім того, державний реєстратор, до якого 01 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся з заявою для проведення державної реєстрації права власності на вищезазначений житловий будинок, зупинив розгляд цієї заяви у зв`язку з відсутністю в останнього документа, що підтверджує підставу виникнення права власності на нього.

Вказаним обставинам суд апеляційної інстанції оцінки не надав та вищезазначені протиріччя не усунув.

Наведене свідчить про те, що апеляційний суд не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не з`ясував, хто є власником спірного майна, про зняття арешту з якого просив позивач.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що судове рішення суду апеляційної інстанції постановлено без додержання норм матеріального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, постанову апеляційного суду скасувати з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову апеляційного суду Запорізької області від 13 лютого 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат

Судді:Н. О. Антоненко

В. І. Журавель Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук