ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7264/17 Номер провадження 22-ц/814/912/19Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Карпушина Г.Л., Прядкіної О.В.

розглянула в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області в складі судді Нестеренка С.Г. від 15 січня 2019 року за заявою Державної судової адміністрації України про виправлення помилки в судовому наказі Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 жовтня 2017 року по справі ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2019 року Державна судова адміністрація України (надалі - ДСА України) звернулася до суду з заявою про виправлення помилки, допущеної при оформленні виконавчого документу, в якій просила поновити строк пред'явлення до виконання судового наказу в частині стягнення судового збору та вказати в судовому наказі Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.10.2017 року у справі №524/7264/17 реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта боржника ОСОБА_3

Вимоги обґрунтовані тим, що вищевказаний судовий наказ як виконавчий документ не містить вказаних даних про боржника, що унеможливлює виконання судового наказу, який був повернутий без прийняття до виконання у зв'язку з невідповідністю вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 січня 2019 року відмовлено Державній судовій адміністрації України в задоволенні заяви про виправлення помилки в судовому наказі Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13 жовтня 2017 року по справі ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину.

Відмова обґрунтована відсутністю в судовому наказі описок та/або помилок, які підлягають виправленню в розумінні положень ст. 269 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ДСА України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зокрема вказує, що нормами ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено зазначення у виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серію та номер паспорта, проте ці данні не були вказані у судовому наказі.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 374 ч.1 п.1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, судовим наказом Автозаводського районного суду м. Кременчука від 13.10.2017 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_4, в розмірі ј частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 26.09.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 320 грн.

16.11.2017 року Автозаводським районним судом м. Кременчука було видано судовий наказ стягувачу.

Статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями про стягнення судового збору стягувачем є Державна судова адміністрація України.

Згідно повідомлення Слов'янського МВДВС від 31.05.2018 року, судовий наказ Автозаводського районного суду м. Кременчука №2н/524/753/17, виданий 16.11.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 судового збору на користь держави у розмірі 320 грн. повернуто без прийняття до виконання з огляду на його невідповідність вимогам ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме відсутність у виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серії та номеру паспорту фізичної особи боржника.

Враховуючи повернення судового наказу, ДСА України звернулася до районного суду з заявою про виправлення помилки, допущеної при оформленні виконавчого документа.

Відмовляючи в задоволенні заяви, місцевий суд дійшов висновку про відсутність описок та/або помилок в судовому наказі, оскільки особу боржника в порядку, визначеному процесуальним законом при розгляді питань про видачу судового наказу, не можливо ідентифікувати.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Так, судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.

За змістом ст. 95 ЦПК України, в редакції 2004 року судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 96 цього Кодексу.

Положеннями ст. 103 ЦПК України, в редакції на час винесення судового наказу, визначались вимоги до його змісту, в тому числі обов'язковість зазначення імені (найменування) стягувача і боржника, їх місце проживання або місцезнаходження.

Згідно ч.2 вказаної статті судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження" та обов'язково містити положення про дату видачі судового наказу стягувачу, дату набрання судовим наказом законної сили та строк пред'явлення судового наказу до виконання. Зазначені відомості вносяться до судового наказу у день його видачі стягувачу для пред'явлення до виконання.

Між тим, вимоги п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов'язковості зазначення у виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків не можна поширювати на судові накази як різновид виконавчих документів, виданих до 25.10.2017 року, тобто до моменту реєстрації в Міністерстві Юстиції України Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, яким і був визначений механізм ведення облікової картки фізичної особи та внесення її до відповідного Державного реєстру.

В даному випадку судовий наказ був виданий 13.10.2017 року, тобто до реєстрації в Міністерстві Юстиції України вищевказаного Положення.

Крім того, судом першої інстанції вірно звернуто увагу на те, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу, судом було здійснено запит до Державної фіскальної служби України з метою ідентифікації боржника, натомість отримано відповідь щодо неможливості ідентифікувати ОСОБА_3 (надати номер облікової картки вказаної особи).

При цьому, встановити паспортні дані боржника ОСОБА_3 при розгляді заяви про видачу судового наказу, місцевому суду також на представилось можливим здійснити з огляду на спрощений порядок розгляду заяв в порядку наказного провадження.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали місцевого суду, яка постановлена з дотриманням норм процесуального права і висновок суду про відсутність помилок (описок) в судовому наказі про стягнення судових витрат ґрунтується на законі.

Апеляційна скарга не містить посилань на обставини, з якими процесуальне законодавство пов'язує підстави для скасування судового рішення.

Так, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що місцевий суд допустив порушення п.4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та не витребував від міграційної служби відомості про документування паспортом громадянина України боржника у справі.

Відхиляючи дане твердження, колегія суддів звертає увагу на те, що останнє не відповідає положенням про Наказне провадження ЦПК України, в редакції на час розгляду заяви про видачу судового наказу, зокрема положенням ст. 100 ЦПК України, за змістом яких суд повинен був витребувати лише інформацію про зареєстроване місце проживання чи перебування особи боржника.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з дотриманням закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України залишити без задоволення, а ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 7 березня 2019 року.

Судді : Обідіна О.І. Карпушин Г.Л. Прядкіна О.В.