Справа № 682/1787/19
Провадження № 2/682/721/2019
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2019 року м. Славута
Славутський міськрайоний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Зеленської В.І.,
з участю секретаря судових засідань Козир О.П.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Музалевського О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом,
11 червня 2019 р АТ КБ "Приватбанк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 127 932 грн 03 коп заборгованості за кредитом та заборгованості по процентам за користування кредитом, отриманим на підставі кредитного договору № б/н від 11.08.2016 р, що утворилася станом на 12.05.2019 р.
Представник позивача Побережна О.Г. підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 у письмових запереченнях та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, просять відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що в Заяві-анкеті, яка є складовою частиною кредитного договору, кредитний ліміт у розмірі 80 000 грн чи в іншій фіксованій сумі не визначений; позивачем не доведено факт видачі відповідачу кредитного ліміту в розмірі 80 000 грн; не вказано на який рахунок ця сума була зарахована; не визначено відсоткову ставку за кредитом,а отже наданий позивачем розрахунок є безпідставним і необгрунтованим.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши позовні вимоги та заперечення відповідача, письмові докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно із частинами 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Враховуючи приписи ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "Приватбанк").
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Як доказ укладення між сторонами кредитного договору, позивачем надано підписану відповідачем Анкету-заяву від 11.08.2016 р про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій вказано, що Анкета-заява разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитний договір (а.с.8).
В Анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 11.08.2016 сума кредитного ліміту та процентна ставка не визначені, вид Тарифів, що застосовуються саме до цього Договору не вказаний. У цій Анкеті-заяві відсутні будь-які умови договору про встановлення кредитного ліміту та про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором від 11.08.2016 р здійснений починаючи з 11.12.2017 р і не містить відомостей про те, що після укладення кредитного договору 11.08.2016 р відповідачу ОСОБА_2 був встановлений кредитний ліміт 80 000 грн; сума кредитного ліміту на момент укладення кредитного договору з відповідачем взагалі не визначена (а.с.6-7).
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Закріпивши принцип змагальності сторін, ЦПК України гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24, 129).
Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Позивач не надав доказів про видачу відповідачу ОСОБА_2 кредитної картки, а також про зарахування на картковий рахунок відповідача кредитного ліміту в сумі 80 000 грн, про які вказує в позовній заяві.
В наданому суду розрахунку заборгованості містяться відомості про сальдо поточної заборгованості відповідача ОСОБА_2 за договором № б/н від 11.08.2016 , починаючи з 11.12.2017 р, але сума встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку на час укладення договору з 11.08.2016 р не визначена і прослідкувати механізм виникнення заборгованості не представляється можливим. Суду також не надане підтвердження про згоду ОСОБА_2 на встановлення йому кредитного ліміту в сумі 80 000 грн та необгрунтовано зхбільшення заборгованості відповідача відповідно до наданого розрахунку (а.с.6-7). Позивачем не доведено, що кошти, вказані у розрахунку заборгованості, пов`язані з кредитним договором № б/н від 11.08.2016 року, на який посилається в позовній заяві .
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути проценти за користування кредитом .
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування суми тіла кредиту та заборгованості по процентах за користування кредитом, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку і Витяг з Тарифів Банку , як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, який саме Тариф був узгоджений з відповідачем і підлягає застосуванню у цій справі, а також відомостей про те, що відповідач розумів і ознайомився та погодився з таким Тарифом і Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, а також те, що він взагалі отримав кредит, а вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15).
Також суд вважає, що Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.
Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді суму кредиту та ціну договору .
За таких обставин та без наданих підтверджень про укладення кредитного договору з відповідачем, про видачу йому кредиту в розмірі, вказаному у позовній заяві та у строки, вказані у позовній заяві, а отже за відсутності домовленості сторін про суму кредиту, розмір відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Вказана правова позиція підтверджена постановою Великої палати Верховного Суду № 342/180/17 від 03 липня 2019 року.
Крім того, відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організації споживачів.
Положення Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985року №39/248, наголошує: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачі мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
На підставі викладеного суд знаходить позовні вимоги недоведеними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.
Відповідно до ст.141 ЦПК України підстав для відшкодування позивачу судового збору з відповідача не вбачається .
Керуючись ст. ст. 4-13, 17, 18, 263, 265, 273 ЦПК України, ст.ст. 1054, 634, 642, 549 ЦК України, суд
Відмовити Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредиттним договором № б/н від 11.08.2016 р, що утворилася станом на 12.05.2019 р., в сумі 127 932, 03 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів - до 07 жовтня 2019 р.

Головуючий суддя Зеленська В. І.