Справа № 201/9184/19
Провадження № 2/201/3027/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Федоріщева С.С.,

при секретарі - Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Університету митної справи та фінансів, треті особи - Міністерство освіти та науки України, Міністерство соціальної політики України про стягнення ненарахованої та недоплаченої суми стипендії, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 09 серпня 2019 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Університету митної справи та фінансів, треті особи - Міністерство освіти та науки України, Міністерство соціальної політики України про стягнення ненарахованої та недоплаченої суми стипендії.

В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві посилалась на те, що наказом про зарахування на денну форму навчання на 1 курс Академії митної служби України (тепер Університет митної справи та фінансів) від 11 серпня 2013 року №432кс її було зараховано на навчання на факультет управління Університету митної справи та фінансів. 03 липня 2017 року було видано наказ №417кс про закінчення навчання та присвоєння кваліфікації «Бакалавр з обліку та аудиту», наказом №30кс від 28 січня 2019 року присвоєно кваліфікацію «Магістр з обліку та оподаткування». Зазнчає, що до навчального закладу вона була зарахована на пільгових умовах, як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років, відповідно до ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці». ОСОБА_1 вказує на те, що вона мала право на отримання стипендії відповідно до вимог норми ст. 5 ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. За весь період навчання позивач тричі (усно) зверталась до відповідача з проханням роз`яснити, чому вона не отримує стипендію у розмірі, передбаченому ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці». Відповідач посилався на відсутність бюджетного фінансування. Виходячи з наведеного, позивачу було ненараховано та недоплачено грошові кошти за період з липня 2014 року по червень 2017 року. Таким чином, заборгованість по виплаті стипендії складає 70643,57 грн., з яких: недоплачена стипендія - 44608 грн., інфляційні втрати - 26035,57 грн, які позивач просила стягнути з відповідача. Крім того просила стягнути 3% річних у сумі 6801,20 грн та витрати по сплаті судового збору.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Представник відповідача надав письмові заяви, в яких позовні вимоги не визнав, заявив про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення грошових коштів за період з липня 2014 року по липень 2016 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року № 1556-VII особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII Особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, можуть отримувати інші стипендії, призначені фізичними (юридичними) особами.

Згідно з ч. 1 ст. 5 закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-V1, шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була студенткою факультету управління Університету митної справи та фінансів (а.с. 11), а її батько ОСОБА_2 має стаж роботи в шахті понад 15 років (а.с. 17-19).

З липня 2014 року по червень 2017 року позивачу недонараховувалась та не доплачувалась стипендія.

У розрахунку заборгованості з виплати стипендії, доданого позивачем до позовної заяви, її визначено вірно з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб встановлено в розмірі 1218,00 грн.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2015 року складає 1218,00 грн., а з 01 грудня 2015 року 1378 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» мінімальний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2016 року встановлений у розмірі 1 378 грн., з 01 травня 2016 року 1450,00 грн., з 01 грудня 2016 року 1600, 00 грн.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 грн., з 1 травня - 1684 грн., з 1 грудня - 1762 грн.

Відповідно до п. 5статті 62 Закону України «Про вищу освіту»розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок затвердженопостановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882 «Питання стипендіального забезпечення».

Суд також звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання покладених на відповідача зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Таким чином, розмір ненарахованої та невиплаченої стипендії позивачу за період з липня 2014 року по червень 2017 року складає 44608,00 грн., а розмір інфляційних втрат складає 26035,57 грн.

Сума 3% річних відповідно до розрахунку позивача, з яким також слід погодитись, за вказаний період складає 6801,20 грн. (а.с. № 1-3).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів,чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, а з огляду на те, що на день винесення рішення редакціяст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»не змінена та не виключена із Закону, то позивач має право на призначення їй стипендії у розмірі, визначеному Законом, тобто у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встанволено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, не підлягає застосуванню до даних позовних вимог строк позовної давності, оскільки про порушення своїх прав відповідачем позивач дізналася у лютому 2019 року при отриманні довідок про розмір виплаченої стипендії (а.с. 12-16).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 774,45 гривень.

На підставі викладеного, Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII,Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-V1, керуючись ст. ст. 10,12,13,81, 128,130,141,89,263, 264,265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні ОСОБА_1 до Університету митної справи та фінансів, треті особи - Міністерство освіти та науки України, Міністерство соціальної політики України про стягнення ненарахованої та недоплаченої суми стипендії -задовольнити:

Стягнути із Університету митної справи та фінансів () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) неднараховану та недоплачену стипендію за період з липня 2014 року по червень 2017року в розмірі 44608 грн., інфляційні витрати в розмірі 26035,57 грн. та 3% річних в розмірі 6801,20 грн., а разом 77444,77 грн. (сімдесят сім тисяч чотириста сорок чотири) грн. 77 коп.

Стягнути із Університету митної справи та фінансів () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 774 (сімсот сімдесят чотири) грн. 45 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев