№ 207/2017/19
№ 2/207/1247/19
30 вересня 2019 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Юрченко І.М.
при секретарі Сівачук А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заочно справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням,
Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що вона, ОСОБА_1 , мешкає та зареєстрована у АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстрований, але не мешкає відповідачі ОСОБА_2 , який є її племінником, не мешкає за вище зазначеною адресою близько десяти років. Давала згоду на його реєстрацію в 2005 році ще попередній власник будинку її мати ОСОБА_3 , яка 20 вересня 2011 року подарувала цей будинок позивачці.
Вона за свої кошти робить ремонти, утримує будинок у належному технічному стані, але ж щомісячно їй доводиться сплачувати комунальні послуги з урахуванням відповідача, сімейний бюджет у неї не великий і сплата комунальних послуг для неї є суттєвими витратами, при оформленні субсидії враховується дохід відповідача, а тому їй відмовлено у її отриманні, що ставить її у скрутне матеріальне становище.
Відповідач без поважних причин не мешкає за вказаною адресою, претензій на житло не заявляє та будинком не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, медичної допомоги та поштової кореспонденції не отримує, тобто ніяким чином не намагається використовувати своє право на житло, тому вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням (будинком).
На підставі зазначеного позивач просив: визнати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_2 та зняти його з реєстрації за цією адресою.
В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та винесення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за її відсутністю не надала. Про причини неявки суд не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання.
Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.
Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування від 20.09.2011 року посвідченого завідуючою Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г. позивачці ОСОБА_1 належить будинок АДРЕСА_2 (ар.с.10);
Відповідно до довідки № 280 від 12.06.2019 року про реєстрацію та склад сім`ї, засвідченої головою Карнаухівської селищної ради Фріске Т.В., зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 , значаться: ОСОБА_1 , 1969 р.н., ОСОБА_4 , 1990 р.н., ОСОБА_5 , 2014 р.н., ОСОБА_6 , 2018 р.н., ОСОБА_2 , 1988 р.н. (ар.с.8);
Факт реєстрації відповідача в будинку АДРЕСА_2 підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС Дніпропетровської області від 08.07.2019 року (ар.с.15);
Відповідно до довідки № 280 від 12.06.2019 року про реєстрацію та склад сім`ї, засвідченої головою Карнаухівської селищної ради ОСОБА_7 (ар.с.9) в будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , 1988 року народження не мешкає з 2006 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений й його здійсненні.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст. 156 ЖК України, відповідач не є членом сім`ї позивача.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 05 листопада 2014 року під час розгляду справи № 6-158цс14, право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Отже після переходу права власності на будинок припинилося і право користування будинком відповідача.
Право користування будинком виникло у відповідача як члена сім`ї колишнього власника. Після того, як колишній власник подарував житловий будинок, а право власності набула інша особа, у відповідача відповідно припинилось право користування цим будинком, але він досі зареєстрований у цьому будинку, що створює для позивача перешкоди у вільному користуванні власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. А отже, припинення права власності особи на будинок (квартиру) припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком.
За таких обставин, слід вважати доведеними факти, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, у тому числі факт не проживання відповідача у вказаному житловому будинку з 2006 року.
Тому, в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом позов підлягає задоволенню.
Однак вимоги позивача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, так як вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового і цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; стаття 405 ЦК України).
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи викладене, за наявності рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 128, 258, 259, 263-265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_2 .
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.М. Юрченко