Справа № 490/8346/19
н/п 2/490/3438/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

23 вересня 2019 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., яка діє від імені суду (ч. 1 ст. 34 ЦПК України), розглянувши заяву адвоката позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони вчинення певних дій по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача, третьої особи, в якому просила визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку.

Одночасно з пред`явленням позову адвокат позивача надала клопотання про забезпечення позову, в якому просила в день подання заяви винести ухвалу про забезпечення позову шляхом визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту набрання рішенням законної сили по даній справі. В обґрунтування вимоги заяви посилалася на те, що є ризик того, що відповідач силою відбере дитину у позивача та позивач не зможе бачитися з дитиною, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також з метою уникнення психологічного тиску на неповнолітнього сина та створення належних умов щодо виховання та розвитку дитини.

Заяву передано судді Черенковій Н.П. 23.09.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

За загальним правилом заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Заявник просить забезпечити позов шляхом визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту набрання рішенням законної сили по даній справі.

Слід зазначити, що закон не містить вказівки на те, які конкретно види забезпечення позову і за якою позовною вимогою можуть застосовуватись, не вказано на приоритетні заходи забезпечення позову. Саме тому суд повинен керуватися конкретними обставинами справи, враховуючи також і обґрунтування своєї заяви ініціатором забезпечення позову. Вони повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При прийнятті заходів забезпечення позову суду необхідно перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову і застосовувати такі заходи у випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, що внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди (хоча останнє обґрунтування не зазначено в ч. 3 ст. 151 ЦПК України). Все це повинно бути мотивовано, а не шаблонний перепис диспозиції норми права. Тому не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 151 ЦПК України, за винятком випадків, коли такі наслідки безпосередньо випливають із суті рішення, дії.

Пунктом 2 ч.2 ст. 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Тобто, ухвалюючи рішення про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен зазначити в ухвалі достатні підстави, що дозволяють вважати, що відповідач або інші особи є порушником права позивача, при цьому слід керуватися суттю позовних вимог. Ухвала не повинна містити висновки по суті спору, що виник або виникне, і наперед визначати рішення у справі.

Проте, як вбачається з заяви про забезпечення позову, заявником не зазначено доказів в обґрунтування того, що між ним та відповідачем дійсно виник спір, а також що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання в подальшому рішення суду про задоволення позову.

Крім того, застосування заходів забезпечення позову може порушити права інших осіб.

Окремо слід зазначити, що забезпечення позову в спосіб, визначений заявником є фактично висновком по суті спору, що може виникнути між сторонами та наперед визначити рішення у справі.

Крім того, за п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Виходячи з вищевикладеного, у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, суддя ,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката позивача ОСОБА_1 - Коренко Т.В. про забезпечення позову шляхом заборони вчинення певних дій по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради - відмовити.

Копію ухвали про відмову в забезпеченні позову направити заявнику - для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова