печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5216/19-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2019 року Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанець В.А.

при секретарі судових засідань - Ясеновенко К.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-дослідний інститут статистичних досліджень», третя особа - Державна служба статистики України, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 98 315,58 грн. компенсацію за час затримки розрахунку при звільнені, мотивуючи тим, що вона перебувала із відповідачем у трудових відносинах, наказом від 30 грудня 2015 року її було звільнено із займаної посади, проте всупереч ст. 116 КЗпП України не здійснено остаточного розрахунку при звільнені.

Ухвалою судді від 12 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, яким роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи.

У своїх відзивах представники відповідачів посилаються на те, що Державне підприємство «Науково-дослідний інститут статистичних досліджень» перебуває в стані припинення, що виключає можливість погашення заборгованості, яка виникла перед позивачем.

Відповіді на відзив, заяв або клопотань від позивача не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За даних обставин, за яких сторони заяв або клопотань з процесуальних питань не подали, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у справі доказами, ухваливши рішення, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач перебувала із відповідачем у трудових відносинах.

Наказом відповідача від 31 грудня 2015 року № 52-к позивача звільнено 31 грудня 2015 року у зв`язку з ліквідацією підприємства, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до довідки ДП «НДІСД» від 29 січня 2016 року № 24-01/149 заборгованість відповідача перед позивачем на день звільнення 31 грудня 2015 року складає 4682,45 грн., а середньоденна заробітна плата складає 181,06 грн.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 29 листопада 2016 року, яке набрало законної сили 30 грудня 2016 року у справі № 757/21831/16-ц задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з Державного підприємства «Науково-дослідний інститут статистичних досліджень» на її користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з працівником при звільненні у розмірі 33496,10 грн.

Однак, відповідач не виплачує позивачу його середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а тому за період з 30 листопада 2016 року по 01 лютого 2019 року, тобто 543 дні виникла заборгованість у розмірі 98 315,58 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за працівникові при звільненні сум.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року у справі № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями ст. 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за ст. 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс13, від 22 січня 2014 pоку у справі № 6-159цс13.

Вiдсутнiсть фiнансово-господарської дiяльностi або коштiв у роботодавця не виключає його вини в невиплатi належних звiльненому працiвниковi коштiв та не звiльняє роботодавця вiд вiдповiдальностi, передбаченої ст. 117 КЗпП України, що відповідає правовій позиції висловленій Верховним Судом України у постанові від 03 липня 2013 року у справі № 6-64цс13).

Враховуючи те, що відповідач порушив трудові права позивача, а саме право на своєчасне одержання винагороди за працю, передбачене чинним трудовим законодавством України, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування ст. 117 КЗпП України та стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні, який згідно розрахунку останнього становить 98 315,58 грн.

З урахуванням того, що судом приймається рішення про задоволення заявлених вимог є доцільним у відповідності до ст. 141 ЦПК України розподілити судові витрати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 141, 259, 261, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Науково-дослідний інститут статистичних досліджень», третя особа - Державна служба статистики України, про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітку - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Науково-дослідний інститут статистичних досліджень» (01001, м. Київ, вул. Еспланадна, 4-6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 98 315,58 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Науково-дослідний інститут статистичних досліджень» (01001, м. Київ, вул. Еспланадна, 4-6, ) на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. А. Писанець