УХВАЛА

02 вересня 2019 року

м. Київ

справа №522/16933/17

провадження №61-13433ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2018 року та на постанову Одеського апеляційного суду від 06 червня 2019 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про визнання добросовісним набувачем,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Українська факторингова компанія», позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано ОСОБА_1 добросовісним набувачем автомобіля марки AUDI A4, 2005 року випуску, який їй належить на законних підставах на праві власності.

Постановою Одеського апеляційного суду від 06 червня 2019 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2018 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

10 липня 2019 року ТОВ «Українська факторингова компанія» було подано засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2018 року та на постанову Одеського апеляційного суду від 06 червня 2019 року, в якій підприємство просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Українська факторингова компанія» задовольнити повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків, а саме: для сплати судового збору у повному обсязі.

У серпні 2019 року до суду надійшли пояснення ТОВ «Українська факторингова компанія», в яких скаржник зазначає, що обчислюючи сплачений ним розмір судового збору, виходив з того, що позовну вимогу заявлено щодо звернення стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль, вартість якого за договором застави становила 216 855,00 грн, а суд помилково для розрахунку судового збору використав суму коштів, отриманих за кредитним договором, в рахунок погашення якої звертається стягнення на предмет застави. На підставі вищенаведеного заявник просить прийняти пояснення до уваги щодо вірності розрахунку судового збору та відкрити касаційне провадження у справі.

Вивчивши надані пояснення, Верховний суд дійшов висновку про те, що строк на усунення недоліків касаційної скарги слід продовжити, виходячи з таких підстав.

Ухвалою Верховного Суду від 29 липня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху для сплати судового збору у повному розмірі, встановленому законом.

Обчислюючи суму судового збору, суд касаційної інстанції взяв за основу зазначену в постанові суду апеляційної інстанції суму грошових коштів, отриманих за кредитним договором у розмірі 622 000 грн, в забезпечення виконання якого був переданий у заставу спірний автомобіль в якості майна, покликаного забезпечити вимоги кредитора у разі невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором відповідно до вимог цивільного законодавства. Даних про вартість заставленого майна касаційна скарга та додані до неї матеріали не містили, в оскаржуваних судових рішеннях таких відомостей не було зазначено.

Заявник зазначає, що згідно пункту 1.1. договору застави спірного транспортного засобу визначено за згодою сторін вартість спірного автомобіля у розмірі 216 855,00 грн, а тому розмір судового збору суд мав обчислювати відповідно до статті 176 ЦПК України, виходячи з вартості спірного майна.

Верховний Суд позбавлений права прийняти такі доводи до уваги з огляду на такі підстави.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції в порядку вимог статті 391 ЦПК України.

Відповідно до частини сьомої статті 394 ЦПК України передбачено вирішення питання про витребування матеріалів справи Верховним Судом лише в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги до розгляду, обчислюючи суму судового збору, який підлягав сплаті за подання касаційної скарги, суд виходив лише з відомостей, наявних в касаційній скарзі, доданих до неї матеріалах, та в копіях оскаржуваних рішень, отриманих з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Заявник звертає увагу суду на те, що договором встановлено суму заставленого майна, на яке звертається стягнення, але такого договору до суду надано не було.

Верховний Суд зауважує, що за правилами статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

З урахуванням вищенаведеного, суд позбавлений права відкрити провадження, ґрунтуючись лише на наданих заявником розрахунках, не обґрунтованих належним чином доказами.

За змістом статті 127 ЦПК України встановлений судом строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З урахуванням того, що скаржником не надано до суду відомостей на підтвердження своїх посилань щодо суми заставного майна, в зв`язку з чим не виконано у повній мірі вимоги ухвали Верховного Суду від 29 липня 2019 року, з метою недопущення порушення принципу доступу до правосуддя, Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: для надання скаржником відомостей щодо вартості спірного автомобіля, на який звертається стягнення, для підтвердження поданих скаржником розрахунків судового збору.

Роз`яснити скаржнику, що у разі ненадання відомостей таких відомостей касаційна скарга буде повернута скаржнику відповідно до положень статті 393 ЦПК України.

Керуючись статтею 127 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Продовжити Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» строк для усунення зазначених вище недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш