П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 563/1301/18

Провадження № 22-ц/4815/372/19

Головуючий у Корецькому районному суді

Рівненської області: Кулик Є.В.

Дата, час і місце ухвалення рішення суду:

12.12.2018 о 17 год. 37 хв. у м. Корець

Рівненської області

Повний текст рішення складено: 20.12.2018

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Брикса Ю.Ю.;

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Горинь Агро";

відповідач 1: ОСОБА_2;

відповідач 2: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроорг"

представники учасників справи: позивача - адвоката Сидорук-Серединська Лілія Анатоліївна,

відповідача 2 - адвокат Турович Оксана Миколаївна,

за участі (в апеляційному суді): представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Горинь Агро" - адвоката Сидорук-Серединської Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Горинь Агро" на рішення Корецького районного суду від 12 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Горинь Агро" до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроорг" про визнання договорів оренди землі недійсними,

в с т а н о в и в:

30 серпня 2018 року в суд звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Горинь Агро" (далі - ТОВ "Горинь Агро") з позовом до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроорг" (далі - ТОВ "Агроорг") про визнання недійсним договору оренди землі б/н від 14.02.2018, що укладений між відповідачами строком на 7 років щодо земельної ділянки розміром 3, 34 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Світанківської сільської ради Корецького району Рівненської області.

Мотивуючи позов, вказувалося про те, що укладений 11 липня 2011 року між ТОВ "Горинь Агро" і ОСОБА_2 договір оренди землі №61 набув чинності 14 березня 2012 року, тобто в момент державної реєстрації. Далі, 20 вересня 2016 року між ними укладено додаткову угоду про продовження дії зазначеного основного договору до 14 березня 2022 року. Усупереч земельному законодавству відповідачі 14 лютого 2018 року уклали між собою договір оренди землі, тобто під час дії договору оренди землі між ТОВ "Горинь Агро" і відповідачем 1. Тому вважає, що оспорюваний договір укладено і зареєстровано в період дії попереднього договору оренди землі, чим порушено права позивача і відтак цей правочин є недійсним.

Ухвалою Корецького районного суду від 05 вересня 2018 року прийнято зазначену позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено на 03 жовтня 2018 року на 14 год. 20 хв. в порядку загального позовного провадження.

У поданому відзиві представник ТОВ "Агроорг", вважаючи пред'явлений позов необґрунтованим, просила відмовити в його задоволенні. При цьому покликалася на те, що додаткова угода до основного договору оренди землі державній реєстрації не піддавалася. Оскільки зміна договору вчиняється у тій самій формі, що й договір, який змінюється, тому додатковий договір слід вважати таким, що не набрав чинності.

Ухвалою Корецького районного суду від 06 листопада 2018 року закрито підготовче провадження і призначено справу за позовом ТОВ "Горинь Агро" до ТОВ "Агроорг" та ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі недійсним.

У відповіді на відзив ТОВ "Горинь Агро" покликалося на відсутність підстав для врахування заперечень відповідача проти позовних вимог.

Рішенням Корецького районного суду від 12 грудня 2018 року ТОВ "Горинь Агро" відмовлено в задоволенні позову до ТОВ "Агроторг" і ОСОБА_2 про визнання договорів оренди недійсними.

Залишаючи вимоги позивача без задоволення, суд першої інстанції виходив із того, що на момент укладення договору оренди землі між відповідачами п'ятирічний строк, на який укладено було 11 липня 2011 року (зареєстровано 20 лютого 2012 року в Корецькому районному відділі Рівненської регіональної філії ДП "Центр ДЗК") договір оренди земельної ділянки між ТОВ "Горинь Агро" і ОСОБА_2, закінчився. Щодо додаткової угоди про продовження дії основного договору, то цей правочин не породив взаємних цивільних обов'язків та прав з огляду на відсутність його державної реєстрації.

На рішення суду ТОВ "Горинь Агро" 16 січня 2019 року подано апеляційну скаргу, де покликалося на його незаконність та необґрунтованість, що полягають у неповноті з'ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильному застосуванні норм матеріального права і порушенні норм процесуального права.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом при вирішенні спору положень ст.ст. 15, 16, 215, 216, 636, 638 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про оренду землі", ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Вважає, що державна реєстрація додаткової угоди до договору оренди землі від 20 вересня 2016 року не відбулася не з вини позивача. Так, на момент її укладення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень приватним нотаріусом Корецького районного нотаріального округу всупереч вимогам закону повторно зареєстровано право оренди землі на ту саму земельну ділянку в період чинності укладеного договору оренди землі з позивачем, проте стороною виступило ТОВ "Агроорг". ТОВ "Горинь Агро" оскаржувалося рішення нотаріуса щодо державної реєстрації оспорюваного договору в порядку адміністративного судочинства, а позов 13 грудня 2017 року було задоволено. Однак 13 червня 2018 року вищестоящим судом провадження у цій справі закрито через приватно-правовий характер відносин між сторонами.

Таким чином, додаткова угода була укладена у тій самій формі та з додержанням істотних умов, що і основний договір. При цьому з 01 січня 2013 року не передбачено державної реєстрації договорів оренди землі та додаткових угод до договорів оренди землі. Сам же факт зміни умов договору оренди землі стверджується додатковою угодою.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги те, що укладення між відповідачами нового договору оренди щодо однієї і тієї само земельної ділянки порушує право позивача, тому просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановивши нове - про задоволення позову в повному обсязі.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 29 січня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Горинь Агро".

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 18 лютого 2019 року призначено справу за вказаною апеляційною скаргою до розгляду на 11 год. 45 хв. 12 березня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У поданому відзиві представник ТОВ "Агроорг" покликалося на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки додаткова угода від 20 вересня 2016 року до договору оренди земельної ділянки №16 між ОСОБА_2 та позивачем не зареєстрована у передбаченому законом порядку, тому вона не тягне за собою будь-яких правових наслідків. Тобто оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга не містить підстав для скасування рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників справи та їх представників, перевіривши матеріали справи та доводи ТОВ "Горинь Агро", колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Як з'ясовано судом, 11 липня 2011 року між ТОВ "Горинь Агро" і ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки №61, за умовами якого орендодавець передала на користь позивача в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3, 34 га, кадастровий номер НОМЕР_1, сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Світанківської сільської ради Корецького району Рівненської області. Строк дії правочину визначено сторонами у п'ять років.

Зазначений договір зареєстровано у Корецькому районному відділі Рівненської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 14 березня 2012 року, про що вчинено відповідний запис за №02767.

Пунктом 12.5 договору оренди землі №61 від 11 липня 2011 року заборонено його розірвання в односторонньому порядку.

Договір набуває чинності після підписання його сторонами та з дня державної реєстрації (пункт 14.1 договору оренди землі).

В подальшому, 20 вересня 2016 року між ними ж укладено додаткову угоду до договору оренди землі №61 від 11 липня 2011 року, де досягнуто домовленості про поновлення основного договору на наступні п'ять років з унесенням змін, якими визначено строк дії договору до 14 березня 2022 року.

Згідно із ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, право користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст.ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" в редакції, що діяла на час виникнення спірних відносин, договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди він набирає чинності.

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено державну реєстрацію права постійного користування та права оренди (суборенди) земельної ділянки. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду встановленої форми (підпункт 6 п. 2 ч. 1 ст. 4, ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Тобто цивільні права і обов'язки, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договору оренди, набуваються лише після відповідної державної реєстрації правочину.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом України у своїй постанові від 13 червня 2016 року у справі №6-643цс16.

Змістом Інформаційної довідки №133813190 від 09 серпня 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта засвідчено факт державної реєстрації договору оренди землі між відповідачами від 14 лютого 2018 року.

За умовами оспорюваного договору, ОСОБА_2 передала на користь ТОВ "Агроорг" в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3, 34 га, кадастровий номер НОМЕР_1, сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Світанківської сільської ради Корецького району Рівненської області, строком на сім років.

Як правильно зазначено, положення ст.ст. 202 і 203 дають визначення правочину, що є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому вказують про унеможливлення невідповідності змісту правочину Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.ст. 627, 629 ЦК України).

Норми статті 24 Закону України "Про оренду землі" передбачають обов'язок орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Відповідно до ст.ст. 525, 651 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Так само про це вказує і ст. 35 Закону України "Про оренду землі".

Повно і правильно з'ясувавши обставини справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав позивач, до застосування не підлягають, суд попередньої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для державної реєстрації додаткової угоди, а також про здійснення нотаріусом перешкод у цій реєстрації, то вони задоволенню не належать через їх необґрунтованість та спростування правильністю висновків суду.

Оскільки на момент укладення оспорюваного договору запису про державну реєстрацію факту укладення додаткової угоди до основного договору між ТОВ "Горинь Агро" та відповідачем внесено не було, тому договір оренди землі від 14 лютого 2018 року є правомірним і з цих міркувань визнаний недійсним бути не може.

Так само, тобто з підстав необґрунтованості, не заслуговують на увагу і твердження автора скарги про помилкове незастосування норм матеріального права до виниклих відносин між сторонами.

Не можна погодитися і з аргументами заявника про неповноту з'ясування обставин справи, адже їх судом встановлено повно та всебічно, а наявним доказам у матеріалах справи дано правильну правову оцінку.

На обґрунтування своїх доводів про незаконність оскаржуваного рішення ТОВ "Горинь Агро" покликалося на порушення судом норм процесуального права.

Між тим, абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Частиною третьою цієї статті дано вичерпний і повний перелік обставин порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Однак будь-яких доказів про існування таких процесуально-правових дефектів, які б спонукали до помилковості розв'язання цивільно-правового спору, заявником надано не було, матеріали справи не містять, а апеляційним судом їх не було здобуто, тому аргументи ТОВ "Горинь Агро" про це є хибними.

Решта доводів апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому з ними колегія суддів погодитися не може.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно з пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із основних засад цивільного законодавства.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Судовий збір, що понесений позивачем при поданні апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід віднести на його ж рахунок.

Керуючись ст.ст. 374-375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Горинь Агро" залишити без задоволення, а рішення Корецького районного суду від 12 грудня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: о 14 год. 10 хв. 12.03.2019

Головуючий С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

Н.М. Ковальчук