Справа № 161/9645/19
Провадження № 2/161/2601/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 жовтня 2019 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.

за участю секретаря судового засідання - Новаковської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

07 червня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування у розмірі 27 389, 37 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17 квітня 2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Dacia Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить Товариству з додатковою відповідальністю «Євро-Центр» під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Geely CK», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2017 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_1 , який під час вчинення ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Транспортний засіб «Geely CK», державний номерний знак НОМЕР_2 відповідно до Полісу № АК/4942776 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було застраховано у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

За зверненням потерпілого позивачем відповідно до страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування, звіту SOS-7 від 26.05.2017 року було здійснено виплату йому страхового відшкодування у розмірі 27 389, 37 грн.

У зв`язку з тим, що відповідачем на вимогу ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» не було сплачено регресне відшкодування сплаченої суми, просить суд стягнути вказану суму в судовому порядку, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921, 00 грн.

Представник позивача в письмовій заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується витягом з офіційного сайту Укрпошти.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що транспортний засіб «Geely CK», державний номерний знак НОМЕР_2 відповідно до Полісу № АК/4942776 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів застраховано у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (а.с.45).

Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 грудня 2017 року у справі № 161/6286/17, ОСОБА_1 17.04.2017 року о 22:00 год., керуючи автомобілем марки «Джилі» д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись по вул. Винниченка, 30 в м. Луцьку, не вибрав безпечну швидкість для руху, не врахував дорожню обстановку, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, здійснив наїзд на перешкоду, а саме бордюр та дерево, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п.2.9 (а), 10.1, 12.2 та 13.1 Правил дорожнього руху України. Крім того, він же, 17.04.2017 року о 22:10 год., керуючи автомобілем марки «Джилі» д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Стрілецькій в м. Луцьку, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість для руху, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Дачія» д.н.з. НОМЕР_1 , після чого залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, при цьому не повідомив працівників поліції, чим порушив вимоги п.п.11.3, 12.3, 13.1 та 2.10 Правил дорожнього руху України. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 122-4 та 130 ч.1 КУпАП (а.с.63-65).

12.06.2017 року позивачем на підставі заяви потерпілого відповідно до страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування, звіту SOS-7 від 26.05.2017 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 27 389, 37 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5165 від 12 червня 2017 року (а.с. 87).

Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Підпунктом «а» підпункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Оскільки ОСОБА_1 під час вчинення ДТП 17.04.2017 року керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд дійшов висновку, що з нього в порядку регресу підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 27 389, 37 грн., яке було виплачено потерпілій стороні Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Відповідач не подав заперечень та доказів в їх обгрунтування, в той час як позивачем доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову, стягнення з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 27389,37 грн.

Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 1 921, 00 грн. судового збору.

Керуючись ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22, 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 77, 78, 263, 265, 268, 282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, , р/р НОМЕР_3 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 27 389 (двадцять сім тисяч триста вісімдесят дев`ять) гривень 37 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, , р/р НОМЕР_3 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 07.10.2019 року.

Суддя Черняк В.В.