ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/640/19 Справа № 174/49/18 Головуючий у першій інстанції: Данилюк Т.М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Гулієву М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія») в особі відокремленого підрозділу - філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат Акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія») на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» в особі відокремленого підрозділу - філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат Публічного акціонерного товариства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (Акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія»), про захист честі та гідності шляхом спростування недостовірної інформації, -

ВСТАНОВИЛА:

У січня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона працює на підприємстві відповідача на посаді інженера І категорії з проектно-кошторисної роботи кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонтів управління. Раніше, наказом від 29.02.2016 року №80 «Про припинення трудового договору (контракту) у відношенні неї, та звільнення її на підставі п.1 ст. 40 КЗпП», виданим відповідачем, вона була звільнена з посади інженера І категорії з проектно-кошторисної роботи кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонтів. Оскільки її звільнення було проведено відповідачем з істотними порушеннями норм трудового законодавства України, вона звернулася до суду з позовом про поновлення її на роботі. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.05.2016 року була поновлена на роботі. Після поновлення на роботі відповідач умисно не забезпечує її роботою та проводить оплату праці їй як за час простою, у відповідність до ст. 113 КЗпП України, у розмірі 2/3 частин окладу посади, яку вона займає. При цьому адміністрація відповідача тисне на неї відносно того, щоб вона за власним бажанням звільнилася з посади на якій у цей час працює або дала згоду на перевід на іншу роботу, звертаючись до неї з різного роду письмовими зверненнями. До останнього часу, тиск відповідача на неї щодо спонукання її звільнитися з посади на якій вона працює, був більш-менш коректним, однак 21.12.2017 року в друкованому органі відповідача, газеті «Газета мого комбінату» №42 (53) на сторінці 2, була оприлюднена стаття «Вони ганьблять професію гірника», в якій відповідачем була поширена про неї недостовірна інформація, яка при цьому була негативна та образлива у відношенні неї, тобто така, що порушує її немайнове особисте благо у вигляді честі, гідності та ділової репутації, а саме: абзац 3 статті «Чому більшості колективу ВГМК оплата праці дається тяжко, а іншим, дармоїдам без перебільшення, таким як: ...ОСОБА_3.. отримати зарплату не вимагає жодних зусиль!..», абзац 8 статті «Саме тому...ОСОБА_3.. не викликають жалю та співчуття. Вони мають припинити паразитувати на трударях Вільногірського комбінату...». Те, що вказана негативна інформація поширена відповідачем стосувалося саме її, підтверджується крім зазначення у статті її прізвища та ініціалів, також надрукованій на цій же сторінці газети, фотокопією листа за підписом директора філії ОСОБА_4 на її ім'я, у якому він пропонує їй тимчасово перейти на іншу роботу на час простою з 11.12.2017 року. Те, що вона є дармоїдом та паразитує на трударях Вільногірського комбінату, є інформацією безумовно недостовірною, негативною та такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію в очах оточуючих, в тому числі численних працівників підприємства, які її особисто знають, приймаючи до уваги, що вона працює згідно трудового договору, який був фактично поновлений судовим рішенням, отримує заробітну плату у відповідача на підставі норм КЗпП України та Закону України «Про оплату праці», а тому відповідач не мав права інформувати невизначене коло осіб, що вона є дармоїдом та особою яка паразитує на працівниках філії ВГМК. При цьому слова «дармоїд» та «паразит», якими її назвав у своєї газетній статті відповідач, є лайливими та образливими словами. Ця негативна, недостовірна інформація відносно неї була доведена відповідачем до відома невизначеного кола осіб, приймаючи до уваги, що тираж випуску газети «Газета мого комбінату» №42(53) від 21.12.2017 року складав 1600 екземплярів. Тому позивач просила захистити її честь та гідність, шляхом визнання недостовірною, як таку, що принижує її честь та гідність інформацію, викладену ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат», у випуску газети «Газета мого комбінату» від 21.12.2017 року №42(53) на сторінці №2 в статті «Вони ганьблять професію гірника», а саме, «що вона є без перебільшення дармоїдом та паразитує на трударях Вільногірського комбінату», зобов'язати ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат», протягом місяця з дня набрання рішенням суду законної сили, спростувати зазначену недостовірну, як таку, що принижує її честь та гідність інформацію, надрукувавши у запланованому найближчому випуску газети «Газета мого комбінату» спростування вищевказаної недостовірної інформації про неї, під рубрикою «Спростування» тим же шрифтом, що й оприлюднена раніше недостовірна інформація та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2018 року позов задоволено, визнано недостовірною, як таку, що принижує честь та гідність, ОСОБА_3, інформацію, викладену ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат», у випуску газети «Газета мого комбінату» від 21.12.2017 року №42(53) на сторінці №2 в статті «Вони ганьблять професію гірника», а саме, «що вона є без перебільшення дармоїдом та паразитує на трударях Вільногірського комбінату», зобов'язати ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», в особі філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат», протягом місяця з дня набрання рішенням суду законної сили, спростувати зазначену недостовірну, як таку, що принижує її честь та гідність інформацію, надрукувавши у запланованому найближчому випуску газети «Газета мого комбінату» спростування вищевказаної недостовірної інформації про ОСОБА_3, під рубрикою «Спростування» тим же шрифтом, що й оприлюднена раніше недостовірна інформація. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 1409,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» в особі відокремленого підрозділу - філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (Акціонерне товариство «Об'єднана гірничо-хімічна компанія»), посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлялись належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, що стверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток позивачу та відповідачу, які долучені до матеріалів справи. До суду надійшла заява відповідача від 28.01.2019 року, в якій останній просить, зокрема, здійснити судовий розгляд справи без участі представників АТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія».

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду відсутні, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2016 року (провадження №22-ц/774/5422/16) у справі №174/119/16-ц, поновлено ОСОБА_3 на роботі, на посаді інженера з проектно-кошторисної роботи першої категорії кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонтів управління комбінату у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія»; стягнуто з ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія») на користь ОСОБА_3 13227,36 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.03.2016 р. по 13.05.2016 р., тобто за 51 робочий день, з утриманням із зазначеної суми податків та інших обов'язкових платежів; стягнуто з ДП «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» в дохід держави судовий збір на загальну суму 1102,40 грн. та допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць ( а.с.5-11).

Також рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.02.2017 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі №174/491/16-ц про скасування наказу про простій, стягнення незаконно ненарахованої та не виплаченої заробітної плати встановлено, зокрема, що наказом директора філії «Вільногірський ГМК» ДП «ОГКХ» ОСОБА_4 №129 від 26.05.2016 року, установлено для працівників кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонтів управління комбінату - ОСОБА_3 - інженера 1 категорії з проектно-кошторисної роботи початок простою з 30.05.2016 року до усунення причин та умов, які спричинили відсутність роботи; місце знаходження під час простою - навчальний клас №2 на другому поверсі будівлі «Відділ технічного навчання»; час знаходження під час простою в навчальному класі №2 на другому поверсі будівлі «відділ технічного навчання» - за графіком №1 «Однозмінна робота, з годинним п'ятиденним робочим тижнем, тривалістю щоденної роботи 8 годин, із двома вихідними (субота та неділя); оплату часу під час простою - на підставі листків простою в розмірі двох третин установленого окладу ( а.с.50-55).

Позивачем долучено до матеріалів справи примірник газети «Газета мого комбінату» №42(53) від 21.12.2017 року, в кому на сторінці №2 наявна стаття «Вони ганьблять професію гірника» (а.с.12).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.01.2018 року №, відомості про реєстрацію «Газета мого комбінату» в даному реєстрі відсутні, а отже газета не має статусу юридичної особи (а.с. 14).

Разом з тим, в самій газеті (на останньому аркуші) зазначено, що це газета філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат», засновник - ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», що підтверджується і витягом з Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності (а.с.15).

Факт звернення підприємства відповідача до позивачки з пропозиціями переведення її на іншу роботу з метою запобігання простою, підтверджується копіями листів та актів філії «ВГМК» ДП «ОГХК» «Про вручення листа ОСОБА_3, з пропозиціями про її переведення на іншу роботу з метою запобігання простою» (а.с.57-119).

Згідно довідки філії «ВГМК» ПАТ «ОГХК» від 28.02.2018 року №502, про фактично нараховану та виплачену суму заробітної плати ОСОБА_3, за період з 30.05.16 по 30.11.2017 року, виплачено 60470,96 грн. ( а.с.120).

Відповідно до наказу по підприємству №129 від 26.05.2016 року, установлено простій для ОСОБА_3 та інших працівників, до усунення причин та умов, які спричинили відсутність роботи, визначено місце знаходження під час простою, час знаходження під час простою та оплату праці.

Місцевим судом також встановлено, що ОСОБА_3 своєчасно приходить на роботу, порушення правил трудового розпорядку не допускає.

Зазначена вище стаття «Вони ганьблять професію гірника» в примірнику газети «Газета мого комбінату» №42(53) від 21.12.2017 року містить, зокрема, текст наступного змісту: абзац 3 статті «Чому більшості колективу ВГМК оплата праці дається тяжко, а іншим, дармоїдам без перебільшення, таким як: ...ОСОБА_3.. отримати зарплату не вимагає жодних зусиль!..», абзац 8 статті «Саме тому...ОСОБА_3.. не викликають жалю та співчуття. Вони мають припинити паразитувати на трударях Вільногірського комбінату...» (а.с. 12).

Відповідно до Академічного тлумачного словника сучасної української мови (1970-1980) «Дармоїд - зневажливо. Той, хто живе на чужий кошт, чужою працею; нероба»; «Паразит - той, хто уникає праці і живе за рахунок інших; дармоїд».

Також встановлено, що відповідач Публічне акціонерне товариство «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» змінило назву (перейменовано) на Акціонерне товариство «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» згідно наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1955 від 22.12.2018 року, що підтверджується копією вказаного наказу, а також витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №.

Конституція України (ст.ст. 3, 28) визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також гарантує право кожного на повагу до його гідності.

Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У абзацах 1, 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року роз'яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

У пункті 15 вказаної постанови роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши факт перебування сторін у трудових стосунках та наявність неузгодженого працівником і адміністрацією роботодавця питання щодо переведення позивачки на іншу роботу; встановивши факт публікації відповідачем статті «Вони ганьблять професію гірника» в примірнику газети «Газета мого комбінату» №42(53) від 21.12.2017 року, яка містить у формі тверджень негативну неправдиву інформацію відносно позивача, а саме охарактеризування свого працівника - інженера І категорії з проектно-кошторисної роботи кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонтів управління ОСОБА_3 словами «дармоїд» та «паразит», - колегія приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, визнавши недостовірною, як таку, що принижує честь та гідність ОСОБА_3, інформацію, викладену ПАТ «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» у випуску газети «Газета мого комбінату» від 21.12.2017 року №42(53) на сторінці №2 в статті «Вони ганьблять професію гірника», а саме, «що вона є без перебільшення дармоїдом та паразитує на трударях Вільногірського комбінату», та зобов'язання відповідача протягом місяця з дня набрання рішенням суду законної сили, спростувати зазначену недостовірну, як таку, що принижує честь та гідність інформацію, надрукувавши у запланованому найближчому випуску газети «Газета мого комбінату» спростування вищевказаної недостовірної інформації про ОСОБА_3, під рубрикою «Спростування» тим же шрифтом, що й оприлюднена раніше недостовірна інформація.

Необхідно також зауважити, що відповідач не заперечує факту публікації зазначеної вище статті «Вони ганьблять професію гірника» та розповсюдження тиражу газети «Газета мого комбінату» №42(53) від 21.12.2017 року, що підтверджується, зокрема, змістом апеляційної скарги (а.с. 163-166).

Посилання апелянта на те, що надрукована інформація про позивача є правдивою - не може бути прийнято до уваги, оскільки висловлювання «дармоїд», «паразит» є образливими для позивача, враховуючи, що між сторонами існує неузгоджене питання з приводу переведення позивача на іншу роботу. При цьому, будь-яких доказів порушення позивачем трудової дисципліни (копій відповідних наказів), зокрема, внутрішнього трудового розпорядку, посадової інструкції тощо, суду відповідачем не представлено.

Клопотань про призначення, зокрема, судово-лінгвістичної експертизи відповідачем не заявлено.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» в особі відокремленого підрозділу - філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (Акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія»)- залишити без задоволення.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді