СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/902/18
Провадження №2/547/116/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2019 року смт.Семенівка
Семенівський районний суд Полтавського області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю.,
при секретарі судового засідання Совєтовій І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Семенівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекс капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу,-
В судове засідання по розгляду справи представник позивача не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України (а.с.140,157). Згідно письмового клопотання представника позивача, направленого на електронну адресу суду, останній прохав суд розглянути справу без його участі. Зазначив про відсутність у нього заперечень проти винесення судом заочного рішення по даній справі (а.с.160). В судове засідання відповідач по справі ОСОБА_1 не з`явився. Про місце, день і час розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, тому вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином (а.с.75-76, 77-78, 146-147, 148-149). Про причини неявки суд не повідомив. Представника для участі у судовому засіданні не направив. Відзиву на позовну заяву ТОВ «ФК «Фінекс капітал» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідач по справі ОСОБА_1 у встановлений судом строк на подав. Заяв та клопотань, в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду від відповідача по справі на дату проведення судового засідання також не надходило. З огляду на викладене, за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України 15.10.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом по справі встановлено, що 24.11.2014 року між ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», як страховиком, та фізичною особою ОСОБА_1 , як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АІ/4217708 зі строком дії з 25.11.2014 року по 24.11.2015 року включно, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «ВАЗ 2108-00», номерний знак « НОМЕР_1 » (а.с.4).
Постановою Семенівського районного суду Полтавської області від 24 березня 2015 року відповідача ОСОБА_1 було визнано винним у зазначеній вище дорожньо-транспортній пригоді в результаті порушення ним вимог п.12.1 Правил дорожнього руху, згідно яких водій не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, допустивши зіткнення з іншим автомобілем, та вимог п.2.9а Правил дорожнього руху, згідно яких водій керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. За результатами розгляду відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік. При цьому розгляд справи про адміністративні правопорушення здійснювався за участі відповідача ОСОБА_1 , постанова суду в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрала законної сили 03.04.2015 року (а.с.5-6).
Згідно страхового акта №1906/1452/ЦВ, складеного ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», розмір страхового відшкодування на користь потерпілого ОСОБА_3 з урахуванням вартості відновлювального ремонту та коефіцієнту зносу транспортного засобу складає 8306 грн.94 коп. (а.с.28).
На виконання вказаного акта ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» на користь потерпілого ОСОБА_3 були сплачені грошові кошти в рахунок страхового відшкодування в сумі 8306 грн. 94 коп., що підтверджується платіжним дорученням №4371 від 29.10.2015 року (а.с.27).
В подальшому 02.04.2018 року між ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра» було укладено договір №02-04/2018 про фінансування під відступлення права грошової вимоги (факторинг), за умовами якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги за грошовими зобов'язаннями, зокрема, регресними позовами за ними згідно Додатку №1 до цього договору. При цьому ідентифікація переданих регресних вимог відбувається за номером страхового акту, складеного страховиком (а.с.29-33).
Згідно Додатку №1 до договору №02-04/2018 від 02.04.2018 року (справа №1899) право вимоги до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з нього, як боржника, грошових коштів в рахунок виплаченого ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» страхового відшкодування перейшло до позивача (а.с.34-36).
Відповідно до договору фінансування під відступлення права грошової вимоги (факторинг) №03-04/2018 від 03.04.2018 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра» та ТОВ «ФК «Фінекс капітал», останнє набуло права вимоги за грошовими зобов'язаннями, зокрема, регресними позовами за ними згідно Додатку №1 до цього договору. При цьому ідентифікація переданих регресних вимог відбувається за номером страхового акту, складеного страховиком (а.с.37-40).
Згідно Додатку №1 до договору №03-04/2018 від 03.04.2018 року (справа №1899) право вимоги до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з нього, як боржника, грошових коштів в рахунок виплаченого ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» страхового відшкодування перейшло до позивача (а.с.42-44).
Виконуючи приписи ч.1 ст.264, ч.4 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно положень п.п.5, 8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) способами захисту цивільних прав та інтересів, крім іншого, є примусове виконання обов'язку в натурі та відшкодування збитків.
Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що звернення позивача до суду із позовом до відповідача про стягнення з останнього на його користь в порядку регресу збитків, відшкодованих позивачем в порядку здійснення страхової виплати, здійснено у спосіб, передбачений законом.
Згідно положень ст.3 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників
З урахуванням викладеного у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди. Цей страховик, хоча і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість заподіювача шкоди у передбаченому Законом України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після здійснення такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком заподіювача шкоди замість останнього.
Разом з тим, набуття страховиком заподіювача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б самій меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси заподіювача шкоди, а тому ст.38 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.
Так, відповідно до підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, що діяла на дату виникнення спірних правовідносин), страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених на відшкодування шкоди особі потерпілій у дорожньо-транспортній пригоді, саме в порядку регресу.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі викладеного, встановивши обставини спричинення відповідачем по справі ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди під час керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та набуття позивачем права регресної вимоги до відповідача, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову.
При цьому, задовольняючи позов, суд також враховує пред`явлення позивачем позову в межах строку позовної давності, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.
Згідно роз`яснень, наведених у п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).
Як вбачається зі змісту платіжного доручення №4371 від 29.10.2015 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_2 в сумі 8306 грн. 94 коп., тобто перебіг строку позовної давності підлягає обчисленню саме від дати 29.10.2015 року.
З огляду на викладене, враховуючи, що згідно положень ч.6 ст.124 ЦПК України позивач звернувся до суду 21.08.2018 року, про що свідчить відтиск поштового штемпелю на конверті, в якому позовна заява разом з доданими до неї документами надійшла до суду, позивач звернувся до суду у межах трирічного строку позовної давності з моменту здійснення страхової виплати.
Відповідно до п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.
Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги задоволення позову, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «ФК «Фінекс капітал» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп., що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекс капітал» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу задоволити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекс капітал» в порядку регресу виплачені в рахунок страхового відшкодування грошові кошти в розмірі 8306 грн.94 коп. (вісім тисяч триста шість гривень дев`яносто чотири копійки).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекс капітал» в порядку розподілу судових витрат, судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в розмірі 1762 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 копійок).
Найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Полтавського апеляційного суду або через Семенівський районний суд Полтавської області.
Головуючий С.Ю.Атаманова