Провадження № 22-ц/802/796/19 Категорія: 26 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Матвійчук Л.В., Федонюк С.Ю.,

секретар с/з - Савчук О.В.,

з участю:

представника відповідача - Микулика В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ПАТ «БМ Банк» звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обгрунтував тим, що 30.07.2008 року між ТзОВ «БМ Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір на поточні потреби №4/116/300708, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 8 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16% річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 27.07.2018 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 30.07.2008 року між ТзОВ «БМ Банк» та ОСОБА_2 , а також між банком і ОСОБА_3 були укладені договори поруки.

Позичальник ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим 04.09.2014 року банк звернувся в суд із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2014 року постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в користь банку заборгованість за кредитним договором № 4/116/300708 від 30.07.2008 року в розмірі 52 939,81 грн, із яких: заборгованість за кредитом - 52 310,37 грн, заборгованість по процентах - 395, 28 грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 234,16 грн, вирішено питання судових витрат.

Позивач також зазначав, що вказане судове рішення по даний час відповідачами не виконано, у зв`язку із чим станом на 17.10.2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості по процентах за період з 17.10.2014 року по 02.10.2017 року - 1920, 33 дол США; що за курсом НБУ становить 51185, 64 грн; пені за несвоєчасне погашення процентів за період з 03.10.2016 року по 02.10.2017 року - 11217,03 грн, пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 03.10.2016 року по 02.10.2017 року - 16231, 63 грн.

Посилаючись на викладене та уточнивши позовні вимоги, банк просив суд стягнути солідарно з відповідачів в користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість по процентах за невиконання кредиту в розмірі 1920, 33 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення процентів за період з 03.10.2016 року по 02.10.2017 року в розмірі 11217, 03 грн, пеню за несвоєчасно погашення кредиту за період з 03.10.2016 року по 02.10.2017 року в розмірі 16231,63 грн та понесені судові витрати по справі в розмірі 1600 грн.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2017 року позов задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 солідарно з основним боржником ОСОБА_1 в користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором №4/116/300708 від 30.07.2008 року по нарахованих процентах за період з 17.10.2014 року по 02.10.2017 року в розмірі 1920, 33 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення процентів за період з 03.10.2016 року по 02.10.2017 року в розмірі 11217,03 грн, пеню за несвоєчасне погашення кредиту за період з 03.10.2016 року по 02.10.2017 року в розмірі 16231,63 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 солідарно з основним боржником ОСОБА_1 в користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість згідно кредитного договору №4/116/300708 від 30.07.2008 року по нарахованих процентах за період з 17.10.2014 року по 02.10.2017 року в розмірі 1920,33 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення процентів за період з 03.10.2016 року по 02.10.2017 року в розмірі 11217,03 грн, пеню за несвоєчасне погашення кредиту за період з 03.10.2016 року по 02.10.2017 року в розмірі 16231,63 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь ПАТ «БМ Банк» судові витрати по справі у розмірі 1600 грн судового збору по 533, 33 грн з кожного.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову банку відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав із підстав у ній наведених, просив рішення суду скасувати, представник позивача та відповідач в судове засідання не з`явились, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце засідання суду, а тому апеляційний суд розглянув справу за їх відсутності.

Апеляційну скаргу представника відповідача слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «БМ Банк» з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.07.2008 року між ТзОВ «БМ Банк», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір на поточні потреби №4/116/300708, відповідно до умов якого банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит в розмірі 8 000 дол США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16% річних з кінцевим терміном повернення кредиту до 27.07.2018 року. Позичальник зобов`язувався повертати суму кредиту щомісячно рівними частинами (а.с.5-10).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 30.07.2008 року між ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №4/116/300708/2(а.с.27). Аналогічний договір поруки №4/116/300708/1 було укладено банком із ОСОБА_3 (а. с. 26).

У зв`язку із невиконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором 04.09.2014 року ПАТ «БМ Банк» звернувся в суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2014 року, що набрало законної сили, позов ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Посатновлено стягнути із ОСОБА_2 солідарно із основним боржником ОСОБА_1 в користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором №4/116/300708 від 30.07.2008 року в розмірі 52 939, 81 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом - 52 310, 37 грн, заборгованість по процентах - 395, 28 грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 234, 16 грн. Стягнуто із ОСОБА_3 солідарно із основним боржником ОСОБА_1 в користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором №4/116/300708 від 30.07.2008 року в розмірі 52 939 , 81 грн, у тому числі: заборгованість за кредитом - 52 310, 37 грн, заборгованість по процентах - 395, 28 грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 234, 16 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (а.с.28-30).

Посилаючись на те, що зазначене судове рішення відповідачами по даний час не виконано, банк 31 серпня 2017 року звернувся в суд із позовом про стягнення із відповідачів кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2017 року позов ПАТ АБ «БМ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 солідарно з основним боржником ОСОБА_1 в користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором №4/116/300708 від 30.07.08 року по нарахованих процентах за період з 17.10.2014 року по 02.10.2017 року в розмірі 1920, 33 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення процентів за період з 03.10.2016 року по 02.10.2017 року - 11217,03 грн, пеню за несвоєчасне погашення кредиту за період з 03.10.2016 року по 02.10.2017 року - 16231,63 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 солідарно з основним боржником ОСОБА_1 в користь ПАТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором №4/116/300708 від 30.07.2008 року по нарахованих процентах за період з 17.10.2014 року по 02.10.2017 року - в розмірі 1920,33 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення процентів за період з 03.10.2016 року по 02.10.2017 року - 11217,03 грн, пеню за несвоєчасне погашення кредиту за період з 03.10.2016 року по 02.10.2017 року - 16231,63 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користь ПАТ «БМ Банк» судові витрати по справі у розмірі 1600 грн судового збору по 533, 33 грн з кожного.

Таким чином, ПАТ «БМ Банк» просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка складається із процентів та пені, нарахованих банком після набрання рішенням про стягнення заборгованості за кредитним договором законної сили.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання - стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 1050 ЦК України кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту.

Таким чином, банк, скориставшись своїм правом та звернувшись ще у 2014 році в суд із позовом до позичальника та поручителів про дострокове стягнення всієї заборгованості, змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату мінімально необхідного платежу, нарахування відсотків за користування кредитом, що здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.

Отже, у межах строку кредитування позичальник мав, зокрема, повертати кредит і сплачувати проценти щомісячними платежами, проте після рішення суду про дострокове стягнення всієї заборгованості відповідачі мають обов`язок повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відтак право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Колегія суддів також не погоджується з висновками місцевого суду про стягнення з відповідачів в користь позивача пені з огляду на наступне.

Згідно із вимогами статей 549, 550, 551 ЦК України пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В своїй позовній заяві банк обґрунтовує нарахування пені умовами пункту 8.1 кредитного договору, згідно з яким за порушення строків по кредиту або сплати процентів за користування коштами позичальник додатково сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу (а. с. 9).

Проте банком змінено строк виконання зобов`язання шляхом пред`явлення позову про дострокове стягнення заборгованості, а тому підстави для стягнення з відповідачів в користь позивача нарахованої банком пені за кредитним договором відсутні.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), в якій вказано, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Окрім того, при розгляді 04 липня 2018 року справи №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові зазначила, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), враховуючи встановлену законодавцем правову природу поручительства, як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, відступила від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року (справа № 6-75цс14), від 03 лютого 2016 року (справа № 6-2017цс15) та від 06 липня 2016 року (справа № 6-1199цс16) про презумпцію чинності поруки та неможливість її припинення на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, оскільки таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. А тому на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що із-за неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «БМ Банк».

Керуючись ст.ст. 368, 376, 381, 382, 383, 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2017 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді