Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 766/9256/17

провадження № 61-44781св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Нікодон О. О.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області в складі судді Хайдарова І. О. від 12 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Херсонської області в складі колегії суддів: Вейтас І. В., Бездрабко В. О., Приходько Л. А. від 22 серпня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Херсонського нотаріального округу Нікодон О. О., про визнання правочинів недійсними.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 17 жовтня 2014 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір позики, за яким відповідач надав їй грошові кошти в розмірі 314 814,50 грн, що станом на день укладання договору складає 24 310 дол. США. Однак, насправді ОСОБА_3 позичив їй лише 13 000 дол. США. Позика в розмірі 13 000 дол. США була усно обумовлена між сторонами ще до укладення договору. Відповідач переконав її, що він не буде стягувати з неї суму в розмірі 24 310 дол. США, а їй необхідно буде повернути лише 13 000 дол. США та 3% річних. 17 жовтня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання грошового зобов`язання за договором позики уклали також письмовий іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку належне їй нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що повернула відповідачу обумовлені 13 930 дол. США, однак у вересні 2016 року ОСОБА_3 почав вимагати повернення суми в розмірі 24 310 дол. США, мотивуючи це тим, що дана сума складається із 13 000 дол. США позики та відсотків за позикою. 22 вересня 2016 року, використавши іпотечний договір, посилаючись на наявність заборгованості, відповідач набув право власності на будинок, який був предметом іпотеки. Позивач вказує, що договір позики укладений нею під впливом обману, а тому просила, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати вказаний договір недійсним, і як наслідок недійсним є також договір іпотеки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено і судом не встановлено підстав для визнання спірних правочинів недійсними із заявлених підстав, позивачем не надано доказів того, що саме під впливом обману зі сторони відповідача, нею було вчинено спірні правочини.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Херсонської області від 22 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2018 року залишено без змін. Вирішено питання про судові витрати.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду про відмову в позові, зазначив про те, що рішення суду першої інстанції є правильним, постановлено у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, яким дана належна правова оцінка.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

У вересні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Херсонської області від 22 серпня 2018 року в частині її позовних вимог про визнання недійсним іпотечного договору, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати зазначені судові рішення та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Судові рішення в частині вимог про визнання недійсним договору позики до суду касаційної інстанції не оскаржено та предметом перегляду не є (стаття 400 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій безпідставно ототожнили поняття «вартість предмета застави» і «оцінка предмета застави», хоча на момент укладення іпотечного договору оцінка предмету застави не проводилась. Тобто, відсутність проведення професійної оцінки предмета застави є підставою для визнання іпотечного договору недійсним.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить у задоволенні зазначеної касаційної скарги відмовити. Указує, що оскаржувані судові рішення ухвалено судами попередніх інстанцій з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх скасування, з мотивів викладених у касаційній скарзі, немає.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 766/9256/17 з Херсонського міського суду Херсонської області.

Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 17 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено письмовий договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 314 814,50 грн, що станом на день укладення договору складає 24 310 дол. США.

У пункті 2 договору вказано, що передачу грошей було здійснено до підписання цього договору і підписи сторін при цьому свідчать про те, що передача грошей відбулась.

17 жовтня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, згідно умов якого остання передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно пункту 1.2 нотаріально посвідченого іпотечного договору за домовленістю сторін на момент укладення цього договору предмет іпотеки зазначений у пункті 1.1 цього договору оцінено за згодою сторін (заставна вартість) у сумі 323 750 грн. Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання грошового зобов`язання за договором позики, укладеним 17 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Згідно пункту 2.1.2 нотаріально посвідченого іпотечного договору у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за договором позики, а у разі невиконання позичальником цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 15 вересня 2016 року державним реєстратором: приватним нотаріусом Нікодон О. О., було зареєстровано право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 Підставою виникнення права власності є іпотечний договір від 17 жовтня 2014 року.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній його волі.

Відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

За змістом статті 231 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо замовчує їх існування.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел в діях однієї із сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Так, суди попередніх інстанцій, дослідивши договір позики, що підписаний позичальником, умови якого є чіткими та зрозумілими щодо суми позики та порядку її повернення, встановили правову природу укладеного договору, і зробили відповідні висновки щодо відсутності правових підстав вважати, що договір укладений під впливом обману.

Правильними є висновки судів попередніх інстанцій, що позивачем не надано доказів того, що саме під впливом обману зі сторони відповідача, нею було вчинено договір іпотеки, який укладений на забезпечення виконання зобов`язань за письмовим договором позики, що є процесуальним обов`язком позивача.

Доводи касаційної скарги, що в іпотечному договорі незаконно вказано, що за домовленістю сторін на момент укладення цього договору предмет іпотеки оцінено за згодою сторін (заставна вартість), хоча оцінка предмету застави не проводилась, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає безпідставними, оскільки як правильно зазначено судами попередніх інстанцій, що частина третя статті 18 Закону України «Про іпотеку» не забороняє визначати вартість предмета іпотеки за згодою сторін, тому вказані позивачем обставини, як укладення договору іпотеки внаслідок обману, не є підставою для визнання недійсним договору іпотеки.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обгрунтовано спростував. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Оскільки оскаржені рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 12 квітня 2018 року та постанову апеляційного суду Херсонської області від 22 серпня 2018 року в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Херсонського нотаріального округу Нікодон О. О., про визнання договору іпотеки недійсним - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун