Справа №173/1814/19
Провадження №2/173/1024/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої: - судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом кредитної спілки „Християнська Фортеця до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договором,-

ВСТАНОВИВ:

25.07.2019 року до суду звернувся позивач КС «Християнська Фортеця» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

30.08.2019 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02.09.2019 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду в спрощенному провадженні без виклику сторін на 08.10.2019 року.

08.10.2019 року справа розглядалась у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором № 10782/2010-К від 01.02.2019 року, яка виникла станом на 01.06.2019 року в загальній сумі 7557,52 грн., яка складається з основної суми боргу в розмірі 2000.00 грн., несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 766,52 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 2870,00 грн., та судового збору в розмірі 1921,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: 01.02.2019 року ОСОБА_1 звернулася до КС «Християнська Фортеця» з проханням про надання кредиту в розмірі 2000 грн. на споживчі потреби на 3 календарних місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом із розрахунку 60,00 % річних (5,0 % на місяць), що було скріплене кредитним договором № 10782/2010-К від 01.02.2019 року.

За умовами кредитного договору відповідач зобов`язувалася сплачувати основний платіж та відсотки в рівних частинах у розмірі 764,20 грн. за користування кредитом. Але відповідач несвоєчасно сплачував за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Відповідачу неодноразово надсилались листи за місцем мешкання та проводились телефонні розмови з вимогою повернення боргу, але відповіді на листи позивачем не отримувались, що свідчило б про бажання божника виплатити борг в добровільному порядку.

За умовами кредитного договору № 10782/2010-К від 01.02.2019 р. (п. 3.3 3.7) у випадку несвоєчасного повернення чергового платежу по кредиту боржник виплачує підвищений відсоток, що становить 169,50 відсотків річних, та нараховується з дня виникнення прострочення по платежу за кожен день.

Станом на 01.06.2017 року основна сума боргу складає 2000.00 грн.,

-відсоток за користування кредитом з урахуванням підвищеного відсотку 766,52 грн.

Вказану вище суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, направлені на її адресу претензії залишились без відповіді, що й стало підставою звернення до суду.

Судове засідання проводилося в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається між сторонами виник спір з кредитних правовідносин.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що: 01.02.2019 року ОСОБА_1 звернулася до КС «Християнська Фортеця» з проханням про надання кредиту в розмірі 2000 грн. на споживчі потреби на 3 календарних місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом із розрахунку 60,00 % річних (5,0 % на місяць), що було скріплене кредитним договором № 10782/2010-К від 01.02.2019 року.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

ч. 2 ст. 6 ЦК України, передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

За умовами кредитного договору № 10782/2010-К від 01.02.2019 р. (п. 3.3 3.7) у випадку несвоєчасного повернення чергового платежу по кредиту боржник виплачує підвищений відсоток, що становить 169,50 відсотків річних, та нараховується з дня виникнення прострочення по платежу за кожен день.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав покладені на нього обов`язки за укладеним кредитним договором, а саме видав відповідачу кредитні кошти в сумі 2000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 , належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання в зв`язку з чим станом на 01.06.2019 року заборгованість відповідача перед банком склала 2766,52 грн., яка складається з:

основна сума боргу 2000.00 грн.,

-відсоток за користування кредитом з урахуванням підвищеного відсотку 766,52 грн.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти) у такій самі сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Доказів повернення кредиту на час розгляду справи судом сторонами не надано, тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача у відповідності із обраним ним способом захисту порушених прав, який передбачений ст. 16 ЦК України та з яким погоджується суд. А саме про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредиту та відсотках Так як така відповідальність передбачена умовами кредитного договору і відповідач підписавши заяву на отримання кредитних коштів та отримавши кредитні кошти погодилася з нею.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за укладеним кредитним договором № 10782/2010-К від 01.02.2019 року в загальній сумі 2766,52 грн., яка складається з:

основна сума боргу 2000.00 грн.,

-відсоток за користування кредитом з урахуванням підвищеного відсотку 766,52 грн.

З питання повернення боргу за Кредитним договором № 10782/2010-К від 01.02.2019 р. Позивачем були понесені судові витрати на надані юридичні послуги в сумі 2870,00 грн., що підтверджується копією договору про надання юридичних послуг, актом надання юридичних послуг та квитанцією про оплату послуг, та сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, а тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

На основі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги кредитної спілки „Християнська Фортеця до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь кредитної спілки „Християнська Фортеця (51934 м. Кам`янське, вул. Медична, 26, Код ЄДРПОУ 25946729 р/р НОМЕР_2 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № 10782/2010-К від 01.02.2019 року в загальній сумі 2766,52 грн., яка складається з:

основна сума боргу 2000.00 грн.,

-відсоток за користування кредитом з урахуванням підвищеного відсотку 766,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь кредитної спілки „Християнська Фортеця (51934 м. Кам`янське, вул. Медична, 26, Код р/р НОМЕР_2 , МФО 305299) 4791,00 грн., на відшкодування понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 08.10.2019 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване 08.10.2019 року

Оприлюднене 11.10.2019 року

Рішення набирає законної сили 08.11.2019 року