Суддя Зяброва О. Г.
Справа № 644/818/19
Провадження № 2/644/1026/19
18 вересня 2019 року
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Зябрової О.Г.,
за участю секретаря - Дяченко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу №644/818/19 за позовом ОСОБА_1 до Приватної фірми «ГАЛС», третя особа - ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних джерелом підвищеної небезпеки, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 150532,24 грн.; франшизу в розмірі 1000 грн.; в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.; судові витрати в розмірі 15 000 грн. сплачених за надання правничої допомоги.; судові витрати в розмірі 2402,40 грн. сплачених за надання висновку експертного автотоварознавчого дослідження; сплачений судовий збір при зверненні до суду в розмірі 1615,32 грн.
Представник позивача адвокат Кашура М.Ю. який представляє інтереси позивача за договором про надання правової допомоги від 01.02.2019 року, надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив суд розглянути справу без його участі та без участі позивача.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про слухання справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов у встановлений суд строк не надав. За таких обставин, суд вважає, що відповідач у встановленому порядку повідомлений про час і місце судового розгляду справи.
Третя особа в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про слухання справи повідомлявся належним чином.
З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08.02.2019 року вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання.
Судом встановлено, що 18 квітня 2018 року о 19:45 год. на перехресті вул. Миру та пр-ту Індустріального в м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗІЛ 130» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «FORD TRANZIT» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Відповідно до вищезазначених подій співробітниками поліції відносно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 липня 2018 року провадження по справі про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, - закрито у зв`язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення (а.с. 15).
Дані обставини закриття провадження по справі не є реабілітуючими, при цьому ОСОБА_2 дану постанову не оскаржував. Норма про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності є формою відмови держави від юридичного переслідування особи за вчинення адміністративного правопорушення, однак не звільняє особу від обов`язку відшкодувати завдану в результаті правопорушення шкоду.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Автомобілем «FORD TRANZIT» державний номерний знак НОМЕР_2 позивач володіє та користується на підставі генеральної довіреності, виданої власником автомобіля ОСОБА_3 26.02.2013 року. Згідно до даної довіреності позивач має право отримувати грошові відшкодування в результаті ДТП.
У постанові Верховного Суду України від 3 грудня 2014 року міститься висновок про те, що пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.
Автомобіль «ЗІЛ 130» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ПФ «ГАЛС» Кутенко О.В. належить ПФ «ГАЛС».
Згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 липня 2018 року, ОСОБА_2 , знаходиться у трудових відносинах з ПФ «ГАЛС» та займає посаду водія.
У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Згідно до положень п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «FORD TRANZIT» державний номерний знак НОМЕР_2 зазнав технічний пошкоджень, а позивачу було завдано тілесні ушкодження.
Згідно квитанції № 34 від 18.04.2018 року, позивачем було сплачено послуги евакуатора в розмірі 1000 грн (а.с. 20).
Позивач звернувся до ПрАТ «УАСК АСКА», яким була застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобілю «ЗІЛ 130» державний номерний знак НОМЕР_1 , з метою отримання страхового відшкодування (а.с. 18).
06 листопада 2018 року ПрАТ «УАСК АСКА» перевела на рахунок позивача 99 000 грн. в якості страхової виплати (а.с. 19).
Згідно ст. 9 ЗУ «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.
Згідно ст. 36.6 зазначеного закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Сума франшизи, за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, складає 1000 грн.
Отже, сума матеріальних збитків, спричинених в результаті пошкодження автомобіля «FORD TRANZIT» державний номерний знак НОМЕР_2 складає 246 370, 88 грн. - 100 000 грн. = 147 370, 88 грн. + 1000 грн. франшизи.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу були спричинені легкі тілесні ушкодження та він з 24.04.2018 р. по 03.05.2018 року перебував на лікарняному, після чого йому була видана виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 3145 (а.с. 31-34).
Згідно консультативних висновків лікаря-спеціаліста КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» від 18.04.2018 р. та 19.04.2018 р. позивачу були спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканей потилиці, забій грудної клітини, травматичний міозит м`яз шиї, забій в області грудного відділу хребта. Після виписки я тривалий час продовжував лікування (а.с. 32-33).
Так, в результаті спричинених позивачу в результаті ДТП ушкоджень він поніс затрати на відновлення здоров`я на суму 3161, 36 грн., в підтвердження чого надав суду копії листів-призначень та фіскальних чеків (а.с. 35).
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як роз`яснив Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.11 Постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена як безпосередньо до винної особи, так і до особи, яка за неї відповідає, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.
Таким чином, різниця між фактичним розміром завданої майнової шкоди і страховою виплатою, повинна бути стягнута з відповідача.
Крім завданої матеріальної шкоди, позивачеві також було завдано моральної (немайнової) шкоди, яка полягає у зміні життєвого укладу позивача, стресі, неможливості користуватися власним майном.
Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
В частині 2 ст. 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
В силу ч.4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В обґрунтування завдання моральної шкоди, позивач вказує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди він отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим проходив лікування. До теперішнього часу позивач відчуває значний біль у грудях, постійні головні болі, які суттєво негативно впливають на його повсякденне життя. Тривалий час він не міг спокійно спати, був вимушений приймати снодійне. Страх під час керування транспортними засобами не минув донині, у зв`язку із чим він не може спокійно керувати автомобілем. Усе це порушило звичний для позивача спосіб життя. Відчуття хвилювання за своє здоров`я та життя присутні до теперішнього часу.
Проте, з урахуванням наведеного, та керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди лише в розмірі 2000 гривень.
На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати.
Згідно квитанції про сплату судового збору, позивачем при пред`явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1615,32 грн.
Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений, що підтверджується відповідним платіжним дорученням, судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76, 90, 137, 139, 141, 264-268, 280, 354 ЦПК України, ст.ст.23, 1167, 1187 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Приватної фірми «ГАЛС», третя особа - ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.
Стягнути з Приватної фірми «ГАЛС» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 2000 гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до п. 15, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідний суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Приватна фірма «ГАЛС» (місцезнаходження: м. Харків, вул. Роганська, 151, КОД ).

Третя особа: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Суддя: