П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2019 року

м. Рівне

Справа № 570/5624/18

Провадження № 22-ц/4815/425/19

Ухвалу (повним текстом) постановлено

Рівненським районним судом Рівненської області

у м. Рівне 21 січня 2019 року

Головуючий у суді першої інстанції: Гнатущенко Ю.В.

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації; про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3 з позовом про визначення місця проживання дітей. Мотивуючи позов вказувала, що перебувала з відповідачем в шлюбі з 02 серпня 2009 року, який розірвано рішенням Рівненського міського суду від 21 травня 2018 року. Від спільного подружнього життя вони мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Зазначала, що під час розірвання шлюбу місце проживання малолітніх дітей судом визначено не було. Однак після розірвання шлюбу діти фактично залишились проживати з нею за адресою: АДРЕСА_3. Враховуючи, що батько вихованням дітей займатися не бажає, кошти на їхнє утримання надає лише після винесення судового наказу від 16 липня 2018 року про стягнення аліментів на їх утримання, а діти проживають разом з нею у задовільних умовах, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 09 жовтня 2018 року за місцем проживання, деклараціями про вибір лікаря для надання первинної медичної допомоги.

З наведених мотивів просила визначити проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за місцем свого проживання та стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2019 року дану цивільну справу передано на розгляд до Октябрського районного суду м. Полтави.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що у позовній заяві місцем проживання відповідача ОСОБА_3 зазначено: АДРЕСА_1. Цей факт також підтверджено отриманою відповіддю на запит суду, направленого в порядку ст. 187 ЦПК України. Тому з урахуванням правил підсудності справу необхідно передати Октябрському районному суду м. Полтави.

На ухвалу суду позивачем подано апеляційну скаргу, де покликалась на незаконність і необґрунтованість ухвали районного суду, оскільки ним неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Обґрунтовуючи її, вказувала, що відповідач тривалий час проживав без реєстрації місця проживання з сім'єю в с. Городище Рівненського району Рівненської області. Також, беручи до уваги те, що вона разом з малолітніми дітьми, які знаходяться на її утриманні, проживають та зареєстровані в тому ж населеному пункті, то їздити до місця реєстрації відповідача, тобто до міста Полтава, вона не має змоги. Окрім того й Орган опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації зареєстрований в м. Рівне Рівненської області. На її думку, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Тому дана справа підлягає розгляду в Рівненському районному суді Рівненської області.

З викладених міркувань просила ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзивів на апеляційну скаргу учасниками справи не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи ОСОБА_2, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Матеріалами справи встановлено, що у позовній заяві місцем проживання ОСОБА_3 зазначено: АДРЕСА_1.

15 січня 2019 року, на запит районного суду, з Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради надано відповідь, зі змісту якої за наявними обліками Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Полтавської міської ради місцем проживання громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, є АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч.9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Тобто, передаючи справу на розгляд іншому суду, суд першої інстанції правильно виходив з того, що спір про встановлення місця проживання дітей необхідно розглядати саме за місцем проживання відповідача.

При цьому, зважаючи на предмет позову, підстав для застосування правил альтернативної підсудності немає, а повинно діяти загальне правило про підсудність у цивільному судочинстві.

Не може і впливати на визначення підсудності місце реєстрації третьої особи в справі.

Отже, справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації; про визначення місця проживання дітей підлягає розгляду Октябрського районного суду міста Полтави.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують, не ґрунтуються на обставинах справи та нормах чинного процесуального законодавства.

Апеляційний суд ураховує, що право на розгляд справи судом, встановленим законом, закріплено у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, де передбачено право на розгляд справи з додержанням усіх вимог справедливості незалежним і безстороннім судом. Пункт 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року закріплює право на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону. Серед регіональних європейських стандартів гарантування прав і свобод особи особливу роль відіграє Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка в статті 6 проголошує право на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення інституціональних вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, у своїй практиці сформулював так зване "право на суд", яке включає такий елемент, як "належний суд", тобто суд, який встановлений відповідно до закону і повинен задовольняти ряд вимог, передбачених в п. 1 ст. 6 даної Конвенції і вироблених прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з судочинством Європейського суду з прав людини термін "встановлений законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand vs Austria), заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року).

Щодо покликання автора скарги на неможливість відвідування судових засідань за місцезнаходженням установи суду в м. Полтава з огляду на перебування на її утриманні двох малолітніх дітей, то з ними погодитися не можна. Так, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відповідно до ст. 212 ЦПК України.

Підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при постановлені оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374-375, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2019 року залишити без змін.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

Н.М. Ковальчук