Постанова

Іменем України

16 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 607/5151/19

провадження № 61-12374св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне підприємство фірма «АМН ТРАНС»,

третя особа -Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВА ГРУПА ПРАЙМ»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 29 травня 2019 року у складі колегії суддів: Ткача З. Є., Міщія О. Я., Шевчук Г. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства фірма (далі - ПП фірма) «АМН ТРАНС», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТзОВ) «ПРОМИСЛОВА ГРУПА ПРАЙМ», про стягнення боргу.

Позовна заява мотивована тим, що 15 січня 2019 року між ТзОВ «ПРОМИСЛОВА ГРУПА ПРАЙМ» та ПП фірма «АМН ТРАНС» було укладено договір позики № 12, за умовами якого останньому було надано позику у розмірі 7 000 150 грн, строк повернення грошових коштів визначений до 21 лютого 2019 року.

Вказував, що згідно договору про відступлення права вимоги від 20 лютого 2019 року ТОВ «ПРОМИСЛОВА ГРУПА ПРАЙМ» відступило йому належне право вимоги до ПП фірма «АМН ТРАНС» щодо виконання грошових зобов`язань за договором позики від 15 січня 2019 року № 12 у розмірі 7 000 150 грн.

Посилався на те, що відповідач своїх зобов`язань за договором позики у визначений термін не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПП фірма «АМН ТРАНС» заборгованість за договором позики у розмірі 7 000 150 грн та судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 березня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПП фірма «АМН ТРАНС» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 15 січня 2019 року № 12 у розмірі 7 000 150 грн.

Стягнуто з ПП фірма «АМН ТРАНС» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 9 605 грн.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що представник відповідача у підготовчому засіданні визнав позов у зв`язку із чим, дійшов висновку про те, що викладені у позовній заяві обставини не підлягали доказуванню.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 29 травня 2019 року апеляційну скаргу ПП фірма «АМН ТРАНС» задоволено.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 березня 2019 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП фірма «АМН ТРАНС» судовий збір у розмірі 14 407,50 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що районний суд дійшов помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки ним не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення розрахунків між сторонами договору про відступлення права вимоги та доказів на підтвердження того, що він є новим кредитором і у зв`язку із невиконанням відповідачем договірних зобов`язань були порушені його права.

При цьому апеляційний суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не може бути безумовною підставою для його задоволення, оскільки суперечить положенням частини четвертої статті 206 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року до Верховного Суду ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити у силі рішення районного суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно встановив всі обставини справи та не надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, зокрема, безпідставно не взяв до уваги договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 22 лютого 2019 року № 1.

Вказує, що районний суд, перевіривши повноваження представника відповідача, який визнав позовні вимоги, забезпечив повний та всебічний розгляд справи й ухвалив законне, справедливе та обґрунтоване судове рішення у попередньому засіданні.

Відзив на касаційну скаргу відповідач до суду не подав.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15 січня 2019 року між ПП фірма «АМН ТРАНС» та ТзОВ «ПРОМИСЛОВА ГРУПА ПРАЙМ» укладено договір позики № 12, згідно умов якого ПП фірма «АМН ТРАНС» позичила у ТзОВ «ПРОМИСЛОВА ГРУПА ПРАЙМ» грошові кошти у розмірі 7 000 150 грн до 21 лютого 2019 року.

Відповідно до пункту 1.1 договору про відступлення права вимоги від 20 лютого 2019 року, укладеного між ТзОВ «ПРОМИСЛОВА ГРУПА ПРАЙМ» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 (новий кредитор), первинний кредитор відступає за плату новому кредитору належне йому право вимоги до ПП фірма «АМН ТРАНС» щодо виконання грошових зобов`язань погашення заборгованості у розмірі 7 000 150 грн за договором позики від 15 січня 2019 року № 12, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону - кредитора у первинному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за первинним договором.

За умовами пункту 1.2 договору про відступлення права вимоги відступлення права вимоги за договором здійснюється на умовах оплати новим кредитором первісному кредитору їх договірної вартості у розмірі 7 000 150 грн. Новий кредитор здійснює оплату вартості відступлення прав первісному кредитору протягом 360 календарних днів з моменту укладання цього договору шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, або іншим не забороненим способом передбаченим законодавством України.

Згідно з пунктом 1.4 договору про відступлення права вимоги виконання зобов`язань за договором переходять до нового кредитора після повного розрахунку із первісним кредитором згідно умов цього договору.

Встановлено, що у визначений договором позики строк ПП фірма «АМН ТРАНС» кошти кредитору не повернуло.

Встановивши, що позивачем не було надано належних доказів на підтвердження здійснення розрахунків між сторонами договору про відступлення права вимоги і доказів того, що він є новим кредитором та невиконанням відповідачем договірних зобов`язань були порушені його права, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що районний суд не встановив час, коли до ОСОБА_1 перейшло право вимоги за договором, та вірно скасував рішення суду першої інстанції про стягнення боргу, оскільки в самому договорі про відступлення права вимогине встановлено дати переходу до нового кредитора права вимоги, а пов`язано її з настанням певної події - повної сплати договірної вартості.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно не взяв до уваги договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 22 лютого 2019 року № 1, суд не враховує, оскільки зазначений договір відсутній у матеріалах справи.

Колегія суддів не бере до уваги посилання касаційної скарги на те, що визнання відповідачем позову є безумовною підставою для його задоволення, оскільки вказане суперечить положенням частини четвертої статті 206 ЦПК України.

При цьому, апеляційний суд правильно вказав, що судом першої інстанції не було враховано клопотання директора ПП фірма «АМН ТРАНС» Дрозда Р. А. від 21 березня 2019 року про відкладення розгляду справи та надання можливості для укладення договору про надання правової допомоги адвокатом для належного захисту та представництва інтересів підприємства.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення апеляційного суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права, зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що на підставі вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського апеляційного суду від 29 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Ю. В. Черняк