ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1215/19 Справа № 202/2824/18 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л.А. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про зобов'язання вчинити певні дії та визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 16 жовтня 2016 року на підставі її анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк» ( далі Банк) було відкрито банківський рахунок № 007857 та отримано кредитну картку із кредитним лімітом 22 000 грн.

Кредитною карткою вона користувалася до 22 грудня 2017 року, однак в цей же день вона повністю погасила заборгованість за кредитною карткою.

30 грудня 2017 року, близько 11:40 год, невстановлена особа на ринку Солі за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 11 викрала у неї гаманець, в котрому знаходилися її особисті грошові кошти та кредитна картка. Виявивши крадіжку, повідомила в той же день об 11:55 год. про це Банк, зателефонувавши на гарячу лінію Банку. Перевіривши інформацію по картковому рахунку, працівник Банку повідомив їй про те, що об 11:47 год. з її кредитної картки були зняті грошові кошти у розмірі 20 000 грн та 800 грн комісії.

За фактом крадіжки вона в той же день звернулася із заявою до Київського ВП ГУНП в Харківській області та відомості за її заявою були 31 грудня 2017 року внесені до ЄРДР.

ПІН-код до своєї картки вона нікому не повідомляла, кошти з картки після крадіжки не знімала.

Вона звернулася до відділення ПАТ «Акцент-Банк» із заявою про закриття карткового рахунку, але отримала відмову у зв'язку із наявністю боргу за кредитною карткою, який виник після крадіжки картки. З відмовою відповідача про закриття її карткового рахунку вона не погоджується, оскільки вважає, що у відповідача взагалі немає доказів укладення між нею та відповідачем кредитного договору, тому що вона підписувала лише Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. При цьому пам'ятку клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів вона не отримувала, під їх текстом не підписувалася, угоду від 16 жовтня 2016 року № SAMABWFC3 вона також не підписувала, а отже ніякої кредитної угоди з Банком вона не укладала. Вказує, що не має нести відповідальність за зняті 30 грудня 2017 року невідомою особою грошові кошти з викраденої у неї кредитної картки, оскільки зобов'язання з повернення кредитних коштів виникає у особи лише у випадку, коли вона або довірена нею особа отримала кредитні кошти, тоді як вона грошові кошти 30 грудня 2017 року з кредитної картки не знімала, код доступу до рахунку нікому не повідомляла, то у неї не повинні виникати кредитні зобов'язання перед Банком.

У зв'язку з викладеним, просила суд зобов'язати відповідача прийняти заяву про закриття карткового рахунку № НОМЕР_1 та кредитного карткового рахунку № НОМЕР_2 з подальшим закриттям даних рахунків; визнати недійсним правочин, укладений між нею та відповідачем, в частині зняття 30 грудня 2017 року невідомою особою з карткового рахунку № НОМЕР_1, відкритого на її ім'я, грошових коштів у розмірі 20 000 грн та зобов'язання її сплатити відповідачеві грошові кошти у розмірі 20 000 грн, 800 грн комісії банку та нараховані банком на суму заборгованості штрафні санкції, пеню та проценти.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ "Акцент-Банк" про зобов'язання вчинити певні дії та визнання правочину недійсним - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано аналогічно позовній заяві.

Відповідач в порядку, передбаченому ст.360 ЦПК України, подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1, в якому підтримав рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ПАТ «Акцент-Банк» було відкрито позивачу картковий рахунок та видано кредитну картку № 007857 з кредитним лімітом на суму 22 000 грн (а.с.10).

Відповідно до наданої позивачем виписки з карткового рахунку, остання постійно користувалася кредитними коштами та 22 грудня 2017 року внесла на картковий рахунок 3 462,15 грн.

30 грудня 2017 року з карткового рахунку позивача були зняті грошові кошти у розмірі 5 000 грн, 10 000 грн, 5 000 грн та Банком знято комісію у розмірі 200 грн, 400 грн та 200 грн (а.с.21).

31 грудня 2017 року позивач звернулася до Київського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про викрадення у неї 30 грудня 2017 року невстановленою особою гаманця, де знаходилися грошові кошти у розмірі 400 грн, двох прибуткових банківських карток та кредитної картки № 007857 з кредитним лімітом 22 000 грн. Відомості за вказаним фактом внесені Київським ВП ГУНП в Харківській області до ЄРДР, кримінальне провадження № 0005180 від 31 грудня 2017 року (а.с.19).

Позивач 29 січня 2018 року зверталась до Банку з заявою про закриття карткового рахунку №007857 у зв'язку з викраденням картки (а.с.22), але їй було відмовлено по причині непогашення боргу і видана нова картка з картковим рахунком НОМЕР_1.

Укладений між ОСОБА_1 і Банком кредитний договір за своєю природою є договором приєднання і відповідає вимогам ч.1 статті 634, ч.2 ст.642 ЦК України.

Як видно із копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, позивач поставила підпис на ній, чим підтвердила свою згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до п.п.2.1.1.2.2 Умов і Правил кредитного договору банківська картка є власністю Банку і видається у тимчасове користування.

Відповідно до п.п. 2.1.1.8.4 пункту 2.1.1.8 Умов і Правил картковий рахунок може бути закритий на підставі заяви власника або Банк має право закрити картковий рахунок, повідомивши власника. При цьому власник повинен не пізніше 30 днів від дня повідомлення повернути картку до Банку, після чого обслуговування картки припиняється. Власник повинен погасити усі види заборгованості перед банком, у тому числі ті, що виникли протягом 30 днів з моменту повернення картки. Банк закриває картковий рахунок не раніше ніж через 30 днів від дня припинення обслуговування картки.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.203, 215, 626, 634, 638, 642, 1055 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на зазначене:

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Тобто, положення даної статті надають учасникам цивільного обороту право вільно, з урахуванням власних інтересів, вирішувати, вступати їм у договірні відносини чи не вступати, а також вільно вибрати майбутнього контрагента у договірних відносинах.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Підписуючи заяву, позивач підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, в силу положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, між сторонами був укладений договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у стандартних формах.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність договірних зобов'язань між нею та відповідачем не заслуговують на увагу суду, є надуманими та безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч.1 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до ч.1 ст.1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб'єктів переказу, а також визначення загального порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно ст. 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб'єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи.

Відповідно до ст.37-1 вищевказаного Закону, для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев'яносто календарних днів.

П.8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою правління НБУ № 705 від 05 грудня 2014 року визначено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Разом з тим, відповідно до п.п.6.1., 6.2. Постанови Правління НБУ від 30.04.2010 р. № 223 "Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів" користувач зобов'язаний використовувати спеціальний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Держатель зобов'язаний надійно зберігати спеціальний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Відповідно до п.6.4. Постанови користувач зобов'язаний негайно повідомити емітента або визначену ним юридичну особу про втрату спеціального платіжного засобу в порядку та формі, установлених договором. В іншому разі емітент не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою цього спеціального платіжного засобу, до отримання такого повідомлення, якщо інше не встановлено договором.

Згідно до Умов і Правил надання банківських послуг в А-банку, розміщених за посиланням https://a-bank.com.ua/terms 2.1.4.1. Карткою має право користуватися тільки Власник картки.

2.1.4.5. Держатель зобов'язується:

не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію, - не передавати Картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Карти;

нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів; операціями по зміні ПІНу;

нести відповідальність за розголошення та розповсюдження будь-яких персональних та інших даних, які містять банківську таємницю та впливають на безпеку користування продуктами банку для клієнта;

не здійснювати операції з використанням реквізитів Картки після її здачі до Банку або після закінчення терміну її дії, а також Картки, заявленої як втрачена.

2.1.4.7. Власник Картки зобов'язаний уживати усіх можливих заходів для запобігання втрати Картки /ПІН-коду/ постійного пароля та одноразових паролів, запобігати переданню будь-яких персональних та інших даних, які містять банківську таємницю та впливають на безпеку користування продуктами банку для клієнта

2.1.4.8. У разі втрати Картки /ПІНа/ постійного пароля / одноразових паролів або виникнення в Власника підозр, що Картка /ПІН/ постійний пароль / одноразові паролі могли бути загублені, або виникнення ризику несанкціонованого використання Картки / ПІНа / постійного пароля / одноразових паролів Власник повинен негайно виконати одну з наступних дій:

звернутися до Банку за телефонами 0 (цілодобово, по Україні - безкоштовно, з мобільних телефонів - платно), НОМЕР_3 (для дзвінків з-за кордону);

звернутися до Банку і заявити про втрату картки (у випадку втрати картки);

якщо картка підключена до послуги MobileBanking - виконати дії, необхідні для припинення дії картки відповідно до Керівництва з використання системи MobileBanking;

якщо Клієнт підключений до Internet Banking Приват24 - виконати дії, необхідні для припинення дії картки відповідно до Керівництва з використання сервісу.

Власник відповідає за усі операції з карткою, зроблені:

по дату отримання Банком повідомлення від Клієнта про втрату картки включно

(звернення за телефонами 0 (цілодобово, по Україні - безкоштовно, з мобільних телефонів - платно), НОМЕР_3 (для дзвінків з-за кордону) або через звернення до Банку);

по дату одержання Банком повідомлення про втрату картки, відправленого у відповідності з Керівництвом з використання системи MobileBanking або Internet Banking Приват-24, включно.

2.1.4.9. Якщо інформація про персональні дані клієнта , PIN-код , реквізити картки стала доступною третім особам, Власник повинен негайно сповістити про це Банк за телефонами 0 (цілодобово, по Україні - безкоштовно), НОМЕР_3 (для дзвінків з-за кордону). Для подальшого використання Клієнту необхідно звернутися у відділення Банку для перевипуску картки (карток) та зміни персональних даних що дають доступ до віддаленого управління рахунками клієнта.

2.1.5.5. Підставою для отримання готівкових коштів по Картці через банкомат є правильне введення ПІНа. У разі трикратного невірного введення ПІНа на Картку автоматично встановлюється статус «Вилучити». У цьому випадку переоформлення вилученої Картки здійснюється відповідно до тарифів Банку.

2.1.5.6. Операція з отримання готівкових коштів у банкомату вважається правильно дійсненою і не може бути скасована за умови виконання усіх необхідних для її здійснення дій (введення Картки у щілину банкомата, набір ПІН-коду, вибір і підтвердження здійсненої операції).

2.1.5.7. Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з Карткового рахунку третіми особами.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому позивач не довела суду обставин, які-б беззаперечно свідчили про те, вона прийняла необхідних заходів для неможливості проведення платежів по її рахунку дистанційними каналами обслуговування.

Порушення за заявою позивача кримінального провадження не свідчить про встановлення органами досудового слідства вини з боку відповідача та/або причинно-наслідковий зв'язок між діями Банку та наслідками у вигляді списання коштів, що настали для позивача.

Доводи апеляційної скарги позивача про вжиття нею необхідних заходів, передбачених у випадку крадіжки картки Умовами і правилами надання банківських послуг, оскільки пін-код вкраденої картки нікому не повідомляла, кошти з карткового рахунку після крадіжки не знімала не заслуговують на увагу, є надуманими та безпідставними, оскільки матеріалами справи не встановлено, що грошовими коштами протиправно заволоділа інша особа, тоді як проведення витратних операцій вимагало від отримувача картки не тільки номеру платіжної картки і строку її дії, а також і спеціального трьох значного коду безпеки платежів (ПІН), який наноситься банком - емітентом на платіжну картку типографічним шляхом.

Таким чином, враховуючи положення ст.ст.1068, 1071, 1072, 1073 ЦК України, ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пункту 9 розділу ІV Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, на підставі доказів, поданих сторонами, яким надана відповідна оцінка, колегія суддів вважає, що відповідач надав належні та допустимі докази, які спростовують доводи позовних вимог, оскільки своїми діями/бездіяльністю позивач сприяла несанкціонованому списанню грошових коштів з її рахунку, розголошенню інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції, а тому у банку відсутні зобов'язання перед позивачем щодо повернення на її рахунок зазначених коштів. Окрім того, судом не встановлено будь-яку неправомірну дію чи бездіяльність з боку відповідача, що сприяла несанкціонованому списанню даних грошових коштів з рахунку позивача.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на правову позицію Верховного Суду України, висловлену у справі № 6-16цс15 не заслуговують на увагу суду, оскільки вищезазначений правовий висновок був висловлений з інших обставин справи, відмінних за своєю правовою природою від даних правовідносин.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова