Ухвала

Іменем України

07 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 686/5203/18

провадження № 61-15479ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня

у складі судді: Карплюка О. І. та постанову Хмельницького апеляційного суду

від 26 червня 2019 року у складі колегії суддів: П`єнти І. В., Корніюк А. П.,

Талалай О. І. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця та зобов`язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця та зобов`язання до вчинення певних дій, в якій просив визнати протиправними дії головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницький Шматлай О. В. щодо проведення розрахунку по сплаті аліментів станом на 04 лютого 2019 року та зобов`язати усунути вказані порушення шляхом обчислення заборгованості по сплаті аліментів за період

з 20 червня 2018 року по 04 січня 2019 року, з врахуванням розміру податку, що підлягав відрахуванню із середньої заробітної плати працівників у даній місцевості у 2018 році, який становив 19,5 %.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 16 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 червня 2019 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницький Шматлай О. В. щодо проведення розрахунку по сплаті аліментів станом на 4 лютого 2019 року та зобов`язання усунути вказані порушення відмовлено.

05 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 16 квітня та постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 червня

2019 року. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, і ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2019 року вказану касаційну скаргу залишено без руху, а ОСОБА_1 надано строк для сплати судового збору та надання доказів на підтвердження обставин, що перешкоджали подати касаційну скаргу до 31 липня 2019 року.

23 вересня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків, у якій зазначив, що він звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи, на підтвердження чого надав копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної постанови Хмельницьким апеляційним судом направлено з порушенням вимог статті 272 ЦПК України. На підтвердження зазначених обставин надав до суду копію супровідного листа Хмельницького апеляційного суду від 03 липня 2019 року разом з копією реєстру простих листів від 04 липня 2019 року.

Згідно частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині третійстатті 394 цього Кодексу.

Ураховуючи дату направлення копії повного тексту постанови Хмельницького апеляційного суду від 26 червня 2019 року та дату подачі касаційної скарги, суд дійшов висновку, що строк на касаційне оскарження пропущений ОСОБА_1 з поважних причин.

Отже, недоліки касаційної скарги усунуто.

Разом з тим у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд дослідив доводи касаційної скарги та вважає, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця та зобов`язання вчинення певних дій не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, касаційна скарга відповідного обґрунтування не містить.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції

з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ,

від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням викладеного, на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду судових рішень за скаргою ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 127, 260, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня та постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 червня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця та зобов`язання вчинення певних дій.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат