Справа № 202/4622/19
Пров. № 2/202/1948/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 вересня 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: - Бєльченко Л.А.

при секретарі: - Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної дирекції Приватного акціонерного товариства «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача, зазначаючи, що 20.01.2018 року, близько 06:30 години, в районі вулиці Каруни в місті Дніпрі водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21063-ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на нього, позивача, котрий був пішоходом. Позивач зазначив, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди йому були завдані тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він проходив тривале лікування. Витрати на лікування склали 15374,82 грн. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, але звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з ним, позивачем. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 27.04.2018 року він, позивач, направив відповідачеві заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідачем було здійснено часткове відшкодування завданої шкоди у розмірі 11 000,00 грн. Позивач зазначив, що вважає, що відповідачем неповністю було відшкодовано йому розмір завданої шкоди, а саме: витрати на лікування склали 15374,82 грн., шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності, склала 17319,95 грн. Також позивач зазначив, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди йому була завдана моральна шкода, що полягала у тому, що тривалий час у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень він не міг працювати, оскільки багато часу витрачав на лікування, що призвело до виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він почав нервово до всього ставитися. Розмір моральної шкоди він оцінює у 20 000,00 грн.

У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 4374,82 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням, 17319,95 грн. відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, 20 000,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, 2242,69 грн. інфляційні втрати за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з серпня 2018 року по травень 2019 року, 618,75 грн. 3% річних за період з 27.07.2018 року по 08.07.2019 року, 3912,19 грн. пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 27.07.2018 року по 26.01.2019 року, а всього 48468,40 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_3 надав на адресу суду заяву, в котрій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а справу розглянути за його та позивача відсутності (а.с. 43).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду відзив на позов, у котрому заперечував проти позову, зазначаючи. що відповідачем повністю виконано свої обов`язки перед позивачем щодо відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди. Представник відповідача зазначив, що 04.05.2018 року відповідачем було отримано заяву представника позивача про виплату страхового відшкодування в частині шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, у розмірі 17319,95 грн. та моральної шкоди у розмірі 2500,00 грн. 22.05.2018 року відповідачем було отримано заяву представника позивача від 11.05.2018 року щодо доручення оригіналів та копій документів. У встановлений законом строк 13.08.2018 року відповідач здійснив виплату позивачеві страхове відшкодування у розмірі 11857,76 грн., що складалося з мінімального розміру страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, розраховану у розмірі 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання стразового випадку, за кожен день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я. Позивач перебував на лікуванні 91 день, отже 124,1 грн. (1/30 розміру мінімальної заробітної плати) х 91 день = 11293,10 грн. Оскільки розмір підтверджених документами витрат на лікування позивача склав 8565,37 грн., відповідачем було перераховано позивачеві 11293,10 грн. На відшкодування моральної шкоди відповідачем було перераховано позивачеві 5% від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, тобто 11293,10 грн. х 5% = 564,66 грн. Представник відповідача зазначив, що відшкодовувати шкоду позивачеві, завдану у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2015 року «Про затвердження порядку оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів роботодавця» повинен саме роботодавець позивача та Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а не відповідач. У зв`язку з викладеним, представник відповідача зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, а тому просив суд відмовити позивачеві у задоволенні позову в повному обсязі та розглянути справу за його відсутності (а.с. 19-21).

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.01.2018 року, близько 06:30 години, в районі вулиці Каруни в місті Дніпрі водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21063-ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на позивача, котрий був пішоходом.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2018 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим, позивачем (а.с. 7-8).

Судом встановлено, що позивачеві внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було завдано тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим останній проходив тривале лікування (а.с. 7-8).

На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до полісу № АК/7856521. Вказаним полісом передбачений ліміт відповідальності страховика за заподіяння шкоди життю чи здоров`ю у розмірі 200 000,00 грн., за заподіяння матеріальної шкоди у розмірі 100 000,00 грн., франшиза 0 (а.с. 23).

27.04.2018 року позивач направив на адресу відповідача заяву про виплату страхового відшкодування в частині відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, у розмірі 17319,95 грн. та моральної шкоди у розмірі 2500,00 грн. (а.с. 33-34).

22.05.2018 року відповідачем було отримано заяву представника позивача від 11.05.2018 року щодо доручення оригіналів та копій документів на підтвердження здійснених позивачем витрат на лікування (а.с. 35).

Судом встановлено, що 13.08.2018 року відповідач здійснив виплату страхового відшкодування позивачеві у розмірі 11857,76 грн. (а.с. 25). З них 11293,10 грн. на відшкодування витрат на лікування та 564,66 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму

(страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що регулює спірні правовідносини, встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну, третьої особи.

Згідно зі ст.. 24 цього Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням в домашніх умовах та придбанням лікарських засобів; зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до п. 24.2 ст. 24 цього Закону мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Згідно з п. 24.3 ст. 24 Закону якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Як встановлено судом, відповідачем на підставі наданих позивачем документів здійснено розрахунок № 990 розміру страхового відшкодування, відповідно до якого позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 20.01.2018 року по 05.02.2018 року, на амбулаторно-поліклінічному з 06.02.2018 року по 06.03.2018 року та з 16.03.2018 року по 20.04.2018 року, що разом становить 91 день. Згідно з вказаним розрахунком розмір документально підтверджених витрат позивача на лікування склав 8565,37 грн., натомість розрахований відповідно до пункту 24.2 статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 11293,10 грн. (124,1 грн. (1/30 розміру мінімальної заробітної плати) х 91 день). Сума у розмірі 7441,95 грн. не була відшкодована відповідачем позивачеві, оскільки вказані грошові кошти були витрачені не на лікарські засоби або на лікарські засоби, однак призначення не було підтверджено медичною документацією (а.с. 28-31). Оскільки мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, склав 11293,10 грн., що є більшим за розмір документально підтверджених витрат позивача на лікування у розмірі 8565,37 грн., відповідач відповідно до п. 24.3 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплатив позивачеві 11293,10 грн. страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням позивача.

З огляду на зазначене, вимоги позивача в частині стягнення на його користь з відповідача на відшкодування витрат, пов`язаних з лікуванням, задоволенню не підлягають, оскільки вказані витрати у відповідності до закону повністю відшкодовані відповідачем позивачеві.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування йому шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, у розмірі 17319,95 грн., задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) не отримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2015 року «Про затвердження порядку оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів роботодавця» Порядок встановлює єдиний розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності на весь період такої непрацездатності (за перші п`ять днів та починаючи з шостого дня 50% середньої заробітної плати для страхового стажу до 3 років; 60% середньої заробітної плати для страхового стажу від 3 до 5 років; 70% середньої заробітної плати для страхового стажу від 5 до 8 років; 100% середньої заробітної плати для страхового стажу понад 8 років.

Відповідно до наданої відповідачеві позивачем довідки про доходи, останній працює у ПАТ «Дніпровагонрембуд» з 25.10.2010 року, тобто страховий стаж позивача у становить більше 8 років, у зв`язку з чим відшкодовувати позивачеві шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності має роботодавець та Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а не відповідач.

За таких обставин, суд не вбачає правових відстав для стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, у розмірі 17319,95 грн.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на його користь на відшкодування моральної шкоди 20 000,00 грн. також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Оскільки судом встановлено, що розмір завданої здоров`ю позивача шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 11293,10 грн., відповідачем правомірно було перераховано позивачеві на відшкодування моральної шкоди 564,66 грн. (11293,10 грн. х 5%).

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відмову позивачеві у задоволені позову в цій частині вимог.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 2242,69 грн. інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за період з серпня 2018 року по травень 2019 року, 618,75 грн. 3% річних за період з 27.07.2018 року по 08.07.2019 року, 3912,19 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 27.07.2018 року по 26.01.2019 року задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Оскільки судом встановлено, що заяву представника позивача разом з документами, підтверджуючими витрати позивача на лікування, відповідач отримав 22.05.2018 року, а виплати страхове відшкодування 13.08.2018 року, тобто у встановлений Законом 90-денний строк, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат, 3% річних та пені та приходить до висновку про відмову позивачеві у задоволенні позову в цій частині вимог.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4,5, 10, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної дирекції Приватного акціонерного товариства «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бєльченко Л.А.