КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 752/2245/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва, постановленої суддею Мазур Ю.Ю. 30 травня 2019 року про відкриття провадження , у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію,

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ухвала постановлена судом з порушенням вимог, встановлених ст. 27 ЦПК України.

Зокрема вказує, що місцевий суд необґрунтовано визначив, що даний позов підсудний Голосіївському районному суду м. Києва, оскільки відповідач ОСОБА_1 ніколи не проживав та не був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а мешкає постійно у м.Васильків Київської області.

Вказує, що суд, всупереч нормам законодавства, не перевірив даний факт, не направляв запиту до Адресного бюро з метою отримання інформації щодо фактичного місця проживання/реєстрації відповідача, у зв?язку із цим дійшов помилкового висновку про підсудність вказаної справи Голосіївському районному суду м. Києва.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відкриваючи провадження в справі, суд виходив із положень ст. 30 ЦПК України, визначивши, що позов підсудний Голосіївському районному суду м. Києва.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Підсудність справ позовного провадження визначається Розділом 3 главою 2 розділу І ЦПК України.

Судом установлено, що позивач ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернувся до суду з позовом в якому просив:

- Стягнути з ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» заборгованість за не обліковану електричну енергію в розмірі 22 358,54 грн за актом про порушення №35748 від 22.04.2015 та зарахувати на рахунок із спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 у ТВБВ №10026/0104 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області;

- Стягнути з ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» 1921,00 грн судового збору та зарахувати на рахунок із спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 у ТВБВ №10026/0104 філії - Головного управління по м. Києву та Київській області.

За загальним правилом ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, частиною 1 ст. 30 ЦПК України встановлено, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30. 03. 2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» правила статті 114 ЦПК ( ст. 30 ЦПК України у редакції Закону від 03.10.2017 року) про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним, виконання договорів тощо).

У п. п. 41, 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» (далі - Постанова) зазначено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України).

За положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. До виключної підсудності належать зокрема позови про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; виконання договорів щодо нерухомості, розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна тощо.

Отже, за наявності в позові вимог, що виникли з приводу нерухомого майна, визначальним для визначення підсудності справи на час розгляду цього питання були положення ч. 1 ст. 30 (виключна підсудність) ЦПК України, за якими позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Судом установлено, що предметом позову є стягнення заборгованості за не обліковану електричну енергію на підставі акту про порушення №35748 від 22.04.2015, складеного в ході рейдової перевірки приладу обліку електроенергії в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 на підставі державного акту Серія КВ №121100, підстава набуття: договір купівлі - продажу земельної ділянки від 07.02.2004 №645 (ВВА №485253) (а.с. 64).

Крім того, як убачається із матеріалів справи, 10.11.2015 між ПАТ «Київенерго» (правонаступник ПАТ «ДТЕК Київські електромережі») та споживачем ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , був укладений договір про користування електричною енергією №4 (а.с.32).

Згідно із п. 20 зазначеного Договору, споживач несе відповідальність за порушення Правил користування електричною енергією.

З урахуванням наведеного, спір виник з підстав виконання договору про користування електричною енергією №4, укладеного між позивачем та відповідачем щодо користування електричною енергією саме за місцем знаходження будинку АДРЕСА_1 .

Таким чином, спір виник з приводу виконання договору щодо нерухомого майна, розташованого в межах адміністративно територіальної юрисдикції Голосіївського районного суду м. Києва.

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції вимог ч. 2 ст. 27 ЦПК України про підсудність позову за місцезнаходженням відповідача є безпідставними, оскільки до вказаного позову застосовуються не загальні правила підсудності, а правила виключної підсудності.

За таких обставин, суддею першої інстанції було дотримано норми процесуального права, а тому колегія суддів прийшла до висновку про залишення ухвали без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегіясуддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді :