Справа № 242/6224/18
Провадження №2/242/390/19
12 вересня 2019 року м. Селидове
Селидівський міський суд у складі: головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Сафроновій К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку заочного загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ворошиловської районної в м. Донецьку ради, про визнання права власності на спадкове майно та за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 до Ворошиловської районної в м. Донецьку ради про визнання права власності на спадкове майно, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ворошиловської районної в м. Донецьку ради про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 ; грошових коштів в АТ «Ощадбанк» в сумі 1099, 54 грн.; домоволодіння (дачі) та земельної ділянки по АДРЕСА_2 . Спадкоємцями першої черги є він та донька померлого - ОСОБА_2 . За їх заявами приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу було заведено спадкову справу № 5/2013. У зв`язку з проведенням у м. Донецьку АТО, він не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину. Просить визнати за ним - ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири загальною площею 41,0 кв.м, житловою площею 27,8 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26 грудня 2018 року відкрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22 лютого 2019 року визначено розглядати справу за позовом ОСОБА_1 за правилами загального позовного провадження.
26.02.2019 року до суду надійшла позовна заява третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2 до Ворошиловської районної в м. Донецьку ради про визнання права власності на спадкове майно, в якій ОСОБА_2 зазначила, що після смерті батька ОСОБА_3 вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.06.2014 року № 1462, до якого з невідомої їй причини нотаріус не включила земельну ділянку та житловий будинок в м. АДРЕСА_2 , на які вона також мала право, як спадкоємець 1-ї черги за законом. У зв`язку з чим просить визнати за нею - ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на: 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,10 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; 1/2 частину житлового будинку загальною площею 33 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15 травня 2019 року прийнято позовну заяву ОСОБА_2 до спільного розгляду з позовною заявою ОСОБА_1 до Ворошиловської районної в м. Донецьку ради, про визнання права власності на спадкове майно та залучено ОСОБА_2 до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі за позовом ОСОБА_1 до Ворошиловської районної в м. Донецьку ради про визнання права власності на спадкове майно.
Позивач ОСОБА_1 та його представник у судове засідання не з`явились, надали суду заяву про судовий розгляд справи в їх відсутність, в якій позовні вимоги підтримали, просять їх задовольнити.
В судове засідання представник відповідача не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Третя особа ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву, в якій просять розглянути справу в їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими обґрунтовуються вимоги і перевіривши їх доказами, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_3 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 , виданого Ворошиловським відділом ЗАГС, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , та їх батьком є ОСОБА_3 .
Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_5 , виданого Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно договору купівлі-продажу квартири від 07.10.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Першої донецької державної нотаріальної контори Таровік М.П. придбав двокімнатну квартиру загальною площею 41,0 кв.м, житловою площею 27,8 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно державного акту на право приватної власності на землю І-ДН НОМЕР_6 , виданого 15 травня 1995 року на підставі рішення Курахівської міської ради № 175 від 10 травня 1995 року ОСОБА_3 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,10 гектарів, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , що також підтверджується свідоцтвом про право власності від 09 лютого 2001 року, виданого виконавчим комітетом Курахівської міської ради.
З відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ГТУЮ у м. Києві № 461/01 від 19.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 звертався до нотаріусу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилася за ОСОБА_3 , але йому було роз`яснено про неможливість розглянути його заяву у зв`язку з тим, що спадкова справа № 5/2013 заведена приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Семенової Г.В. та законодавством не передбачений порядок дій органів нотаріату під час розгляду звернень громадян щодо видачі їм свідоцтв про право на спадщину, заяви про прийняття якої були подані нотаріусам нотаріальних округів, на території яких проводиться АТО.
Згідно відповіді на запит Міськрайонного управління у Мар`їнському районі та м.Вугледарі ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 27.11.2018 року згідно архівної земельно-кадастрової документації, зареєстрованої до ІНФОРМАЦІЯ_5 , за громадянином ОСОБА_3 зареєстровані наступні ділянки: на праві власності - 0,1 га для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку, посвідченого державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_7 , зареєстрованого 15.05.1995 за № 137 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 ; на праві користування - 0,01 га ведення особистого підсобного господарства, посвідченого державним актом на право постійного користування на землю серії ДН, зареєстрованого 17.05.1995 за № 30 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_4 . Інформація щодо переоформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки за зазначеною адресою в Міськрайонному управлінні відсутня.
Згідно відповіді на запит РКП «Мар`їнське БТІ» від 30.11.2018 року станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_4 зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Курахівською міською радою 09.02.2001 року на підставі рішення виконкому Курахівьської міської ради № 38 від 24.01.2001 року.
Згідно даних Спадкового реєстру(інформаційна довідка(інформаційна довідка зі Спадкового реєстру(спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Донецької області Семеновою Г.В. було заведено 06.12.2013 року спадкову справу № 5/2013. Згідно даних Спадкового реєстру(інформаційна довідка зі Спадкового реєстру(заповіти/спадкові договори) від імені померлого заповітів не посвідчувалось.
Згідно відповіді на запит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у м.Києві № 91/01-16 від 06.06.2019 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у м.Києві Семеновою Г.В. спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 не заводилась, ніхто з заявою про прийняття спадщини не звертався, свідоцтво про право на спадщину за законом або заповітом не видавалися. Згідно з наказом № 62/2, виданим Головним управлінням юстиції у Донецькій області від 17.10.2014 року «Про припинення приватної нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Семенової Г.В. припинено її діяльність приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу з 17.10.2014 року та анульоване реєстраційне посвідчення № 454 від 20.09.2012 р., 19 грудня 2014 року, нею, ОСОБА_6 було змінено нотаріальний округ та зареєстровано приватну діяльність по Київському міському нотаріальному округу та отримано реєстраційне посвідчення № НОМЕР_8 . Відповісти чи заводилася спадкова справа ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , чи хтось звертався з заявою про прийняття спадщини, чи видавалося свідоцтво про право на спадщину за законом або за заповітом неможливо.
Перевіривши доводи позову, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з точки зору відповідності вимогам щодо належності, допустимості, достовірності, достатності,проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, враховуючи наступне.
До спірних правовідносин підлягають застосуванню норми книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України (далі - ЦК).
Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі статтею 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У відповідності до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
З огляду на зазначені норми, позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 мають право на спадкування за законом у першу чергу після смерті батька ОСОБА_3 .
Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК).
Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК).
Згідно з вимогами статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
У пункті 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), зазначено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин (підпункт 4.2. п. 4. Гл.10 Р. ІІ Порядку).
Крім того, на підставі рішення виконкому Курахівьської міської ради № 38 від 24.01.2001 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_4 зареєстроване за ОСОБА_3 ; на підставі свідоцтва про право власності, виданого Курахівською міською радою 09.02.2001 року до державного акту на право приватної власності на землю І-ДН НОМЕР_6 , виданого 15 травня 1995 року ОСОБА_3 на підставі рішення Курахівської міської ради № 175 від 10 травня 1995 року належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,10 гектарів, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , що також підтверджується свідоцтвом про право власності від 09 лютого 2001 року, виданого виконавчим комітетом Курахівської міської ради.
З матеріалів справи вбачається, що свідоцтво на право власності на житловий будинок та на земельну ділянку спадкоємцям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 не видавалося.
Інших спадкоємців, що прийняли або можуть претендувати у встановленому законом порядку на спадщину, що є предметом цього спору, судом не встановлено.
Оскільки нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні.
Відповідно до частини третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обираючи позивачеві спосіб захисту у виді визнання за нею права власності на спірну квартиру, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною третьою статті 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1, 2 статті 2 ЦПК).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК).
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З поміж інших, способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Аналізуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що позивач ОСОБА_7 та третя особа ОСОБА_2 позбавлені можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за законом, до складу якої входить нерухоме майно, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню, так як способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 328, 358, 392, 1216-1217, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 5, 76-81, 258, 259, 265, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, право власності на:
1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) загальною площею 0,10 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ;
1/2 частину житлового будинку (загальною площею 33 кв.м.), розташованого за адресою: АДРЕСА_4 ;
1/2 частину двокімнатної квартири загальною площею 41,0 кв.м, житловою площею 27,8 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на:
- 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд(присадибна ділянка) загальною площею 0,10 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 ;
- 1/2 частину житлового будинку (загальною площею 33 кв.м.), розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.М. Владимирська