Справа № 487/2424/19
Провадження № 2/487/1440/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

05.09.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Кожина В.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому посилаючись на завдання відповідачем їй матеріальної та моральної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 17 585,07 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 689,40 грн.

Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 19.01.2018 року о 13.35 год. в м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Renault Kangoo» д/н НОМЕР_1 по вул. Маршала Василевського у м. Миколаєві, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Погранична, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Hyndai Elantra» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалась по вул. Погранична. В результаті цього ОСОБА_2 допустив зіткнення вказаних транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження. Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.02.2018 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до наряду-замовлення № Неч-000112 від 20 лютого 2018 року на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту на підставі Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) Неч-000112 від 23.02.2018 року загальна вартість кузовного ремонту складає 71 438,48 грн. На підставі п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України прийняло рішення про виплату відшкодування у розмірі 63 292,28 грн. Таким чином, на день звернення до суду різниця зі сплати матеріальних збитків за пошкодження транспортного засобу позивачки складає 8 146,20 грн. Крім того, відповідно до звіту №028 від 24.02.2018 року про оцінку автомобіля «Hyndai Elantra» д/н НОМЕР_2 втрата товарної вартості транспортного засобу складає 7 438,87 грн., а вартість проведення експертизи - 2 000,00 грн. На підставі викладеного позивачка просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану їй внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 17 585,07 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. та 2689,40 грн. витрат на судовий збір.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, суду надала заяву про розгляду справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив до суду не надав, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В силу ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним та не залежить від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність винної особи. Потерпілий на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

З змістом ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як зазначено в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01 березня 2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст.1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК, п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону в разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - Моторному (транспортному) страховому бюро України (далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Отже, у разі невиконання страхувальником обов`язку, передбаченого ст. 33 Закону, він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком у порядку, передбаченому ст.1194 ЦК України.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", оскільки відповідно до ст.3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст.1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

19.01.2018 року о 13.35 год. в м. Миколаєві сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Renault Kangoo» д/н НОМЕР_1 по вул. Маршала Василевського у м. Миколаєві, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Погранична, не надав перевагу в русі транспортному засобу «Hyndai Elantra» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалась по вул. Погранична. В результаті цього ОСОБА_2 допустив зіткнення вказаних транспортних засобів, які отримали механічні пошкодження.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.02.2018 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. на користь держави.

Відповідно до наряду-замовлення № Неч-000112 від 20 лютого 2018 року на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту на підставі Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) Неч-000112 від 23.02.2018 року загальна вартість кузовного ремонту складає 71 438,48 грн.

На підставі п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України прийняло рішення про виплату відшкодування у розмірі 63 292,28 грн. Таким чином, на день звернення до суду різниця зі сплати матеріальних збитків за пошкодження транспортного засобу позивачки складає 8 146,20 грн.

Крім того, відповідно до звіту №028 від 24.02.2018 року про оцінку автомобіля «Hyndai Elantra» д/н НОМЕР_2 втрата товарної вартості транспортного засобу складає 7 438,87 грн., а вартість проведення експертизи - 2 000,00 грн.

Таким чином, розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачу пошкодженням автомобіля, з урахуванням виплаченого їй Моторним (транспортним) страховим бюро України відшкодування, станом на день звернення до суду становить 17585,07 грн. та складається з наступного: 7 438,87 грн. - розмір втрати товарної вартості транспортного засобу; 8 146,20 грн. - різниця зі сплати матеріальних збитків за пошкодження автомобіля; 2000,00 грн. - вартість проведення експертизи, відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт №28 від 24.02.2018 року.

Шкода, яка була заподіяна внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, підлягає відшкодуванню на користь позивача відповідачем ОСОБА_2

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то відповідно до правил статті 1167 ЦК України відшкодуванню підлягає і моральна шкода, заподіяна позивачу внаслідок пошкодження його майна.

В силу ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкоди полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Проаналізувавши всі надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позивачу було спричинено моральну шкоду, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено належний їй автомобіль, який до теперішнього часу не відремонтований, що призвело до зміни звичного для позивача способу життя.

Тому спричинену позивачу моральну шкоду, з урахуванням вимог розумності і справедливості, характеру правопорушення, глибини душевних страждань, слід визначити в розмірі 10 000,00 грн.

Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2689,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 265, 268, 280-282, 353ЦПК України, ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1191, 1192, 1194 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 17 585,07 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2689,40 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 16.09.2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя Т.А.Карташева