Справа № 183/3423/18
№ 2/183/546/19
28 серпня 2019 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Пащенко А.С.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської особисті ОСОБА_3 , Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, шляхом скасування державної реєстрації,-
Позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 в якому просить:
В лютому 2018 року позивачу стало відомо, що на підставі підробленої ухвали суду за № 2-263/04 від 22 листопада 2004 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего Світланою Іванівною, здійснено 07 квітня 2017 року реєстрацію права власності за ОСОБА_2 . Враховуючи, що ухвали суду за № 2-263/04 від 22 листопада 2004 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області не існує, на підставі якої було зареєстровано право власності на земельну ділянку за відповідачем, позивач був незаконно позбавлений права власності на вказану земельну ділянку, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом та на підставі вимог ст.ст. 15, 16, 387, 388, 396 ЦК України просить його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 не надала відзиву на позов.
Представник позивача ОСОБА_5 подала заяву проведення заочного розгляду справи у зв`язку з повторною неявкою відповідача.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений судом, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2018 року у справі відкрите провадження.
08 листопада 2018 року у зв`язку із закінченням повноважень судді Мельника О.М., проведений повторний автоматичний розподіл справи та визначений автоматизованою системою головуючий суддя Сорока О.В., яким прийнято до свого провадження цивільну справу на призначено її до судового розгляду.
Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за № 01-52/18/18 від 10 квітня 2018 року, щодо надання копії ухвали представнику ОСОБА_1 копії ухвали у справі № 2-263/2004 від 22 листопада 2004 року та надання цієї справи для ознайомлення - повідомлено, що за даними Новомосковського міського суду, Новомосковського районного суду та Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за 2004 рік справа, де б учасником процесу виступав ОСОБА_1 - не зареєстрована. У справі з № 2-263/2004 обліковуються інші учасники процесу (а.с. 11).
Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 10 квітня 2018 року за № ЗГ-С-23/5-28/2018-их., щодо надання інформації стосовно наявності за період з 2003 по 2017 роки цивільних справ за участю ОСОБА_1 - повідомлено, що у зазначений період жодної справи, де б ОСОБА_1 був учасником справи, не зареєстровано (а.с. 12).
Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступних норм законодавства.
Згідно з чч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях
У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).
За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).
За правилами статей 317, 319, 658 ЦК України виключно власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, лише власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, в тому числі реалізує право його продажу.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що рішення суду, а саме ухвала за № 2-263/04 від 22 листопада 2004 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області не видавалась.
Таким чином, рішення, прийняте приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего Світланою Іванівною, як державним реєстратором, на підставі неіснуючого рішення суду, про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку від 07 квітня 2017 року за № 34674911 за ОСОБА_2 - є незаконним.
Згідно статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбано у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадено у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Відповідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно ч. 5 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»), рішення суду задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення держреєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 і N 1952-ІУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").
Рішення суду про задоволення позову про витребування майна з чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2164,32грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 128, 141, 223, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської особисті ОСОБА_3 , Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом скасування державної реєстрації, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на земельну ділянку площею 4,830 га кадастровий номер :01:001:0405, яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 4,830 га кадастровий номер :01:001:0405, яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дейнего Світлани Іванівни, індексний номер 34674911 від 07.04.2017 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0405 за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ), на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про реєстрацію права власності №19867395.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 2164,32 грн. (дві тисячі сто шістдесят чотири грн. 32 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.