ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7765/19 Справа № 205/3065/18 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Управління-служба у справах дітей Новокадацької районної у місті Дніпрі ради, Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської у місті Дніпрі ради, Орган опіки та піклування Чечелівської районної у м.Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, встановлення графіку спілкування з дітьми та заборону вчиняти певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, встановлення графіку спілкування з дітьми та заборону вчиняти певні дії, мотивуючи його тим, що з 01 жовтня 2005 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , за час перебування у шлюбі у них народилось двоє синів, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказував, що за рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 листопада 2013 року шлюб між ними було розірвано та з часу розірвання шлюбу ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, тому він звертався до Управління-служби у справах дітей Ленінської районної у м.Дніпропетровську ради та йому було встановлено дні побачень з дітьми.

Зазначав, що ОСОБА_2 працює інспектором Національної поліції та в силу специфіки своєї роботи мало уваги приділяє дітям, та не надає йому можливості з ними бачитись в силу різних обставин.

Посилаючись на те, що її дії порушують його права на спілкування та виховання дітей, а тому просив суд ухвалити рішення, яким визначити йому час побачення з малолітніми синами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом особистих побачень під час навчального року (з 01 вересня по 31 травня), за винятком періоду канікул: перший і третій тиждень кожного місяця з 14 години 00 хвилин вівторка по 08 годину 30 хвилин середи і з 19 години 00 хвилин п`ятниці по 20 годину 00 хвилин суботи, другий і четвертий тиждень кожного місяця з 14 години 00 хвилин середи до 08 години 30 хвилин четверга та 19 години 00 хвилини по 20 годину 00 хвилин неділі, за умови забезпечення позивачем безперешкодного доступу дітей до учбового процесу; під час осінніх канікул (з 25 жовтня по 31 жовтня) з 09 години 00 хвилин по 20 годину 00 хвилин у середу, та з 19 години 00 хвилин п`ятниці по 20 годину 00 хвилин суботи; під час зимових канікул (з 01 січня по 14 січня) з 09 години 00 хвилин 02 січня до 20 години 00 хвилин 06 січня; під час весняних канікул (з 25 березня по 31 березня) з 09 години 00 хвилин 27 березня по 20 годину 00 хвилин 30 березня; на час літніх канікул: перший і третій тиждень місяця: з 09 години 00 хвилин вівторка по 20 годину 00 хвилин середи та з 19 години 00 хвилин п`ятниці до 20 години 00 хвилин суботи, другий і четвертий тиждень місяця: з 09 години 00 хвилин середи по 20 годину 00 хвилин четверга, та з 19 години 00 хвилин суботи по 20 годину 00 хвилин неділі; шляхом особистого спілкування за допомогою мобільного телефону, з використанням інтернет-технологій, за умови придбання батьком власними засобами зв`язку та сплатою послуг зв`язку, у будь-який день без обмежень; а також просив суд визначити право на особисте спілкування у святкові дні та дні народження дітей та їх родичів: батька, баби, прадіда, сестри; визначити участь у вихованні дітей шляхом надання йому можливості один раз на рік забирати дітей для проходження лікування та/або реабілітації в дитячому спеціалізованому лікувально-профілактичному закладі, санаторії, реабілітаційному або лікувально-оздоровчому центрі тривалістю не менше 14 робочих днів за медичними показаннями з направленням від профільного фахівця, за умови попереднього повідомлення матері не менш як за 45 днів; відвідувати дітей в дитячих загальноосвітніх, спортивних або оздоровчих закладах, забирати їх на ніч з поверненням до зазначеної установи ранком наступного дня, у тих випадках, коли мати не має змоги їх забрати, і залишає з ночівлею; забирати дітей для проходження ними медичних консультацій і/або лікування у лікарів відповідного профілю та суміжних спеціалістів.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Зобов`язано ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 побачення з малолітніми синами: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом особистих побачень першого та третього тижнів місяця з 14 години 00 хвилин суботи до 18 години 00 хвилин неділі без присутності матері, за місцем проживання або перебування ОСОБА_1 , а також з 16 години 00 хвилин середи до 18 години 00 хвилин четверга без присутності матері, з дотриманням режиму дня дітей та з урахуванням стану здоров`я дітей, зобов`язавши ОСОБА_1 забезпечувати безперешкодний доступ дітей до учбових закладів та учбового процесу. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з малолітніми дітьми у спосіб особистого спілкування за допомогою мобільного телефону, а також з використанням інтернет-технологій (скайп, електронна пошта) у будь-який день тижня без обмежень, з дотриманням режиму дня дітей, за умови забезпечення ОСОБА_1 дітей відповідними пристроями з оплатою послуг зв`язку. Зобов`язано ОСОБА_2 надавати ОСОБА_1 побачення з малолітніми дітьми шляхом його особистого спілкування в осінні, весняні, зимові шкільні канікули у кількості половини часу дитини протягом канікул безперервно, відповідно до графіку навчального процесу, літні шкільні канікули з 08 липня до 14 липня за місцем проживання або перебування ОСОБА_1 без присутності ОСОБА_2 з урахуванням стану здоров`я дітей.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його вимог та постановити нове, яким задовольнити його вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що він має право бачити дітей саме за графіком визначеним ним у своїй позовній заяві, встановлення його графіку дало б дітям можливість повноцінно й рівноправно спілкуватися із обома батьками.

Правом на надання відзиву сторони по справі не скористались.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, з врахуванням висновків Верховного суду, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом і підтверджується матеріалам справи, що сторони по справі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2005 року.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 листопада 2013 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 43).

Сторони є батьками двох малолітніх синів: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.24), і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 25), які проживають з матір`ю.

Малолітньому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13 квітня 2018 року переоформлено інвалідність на 5 років, дитина потребує постійного догляду з боку дорослих, самостійно не пересувається (а.с.42).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2015 року, яким рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в частині стягнення аліментів на утримання дітей було змінено, а в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 скасовано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 350 грн. на кожного, до повноліття дітей, починаючи стягнення з 15 травня 2015 року; у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 відмовлено (а.с.45).

На теперішній час відповідач ОСОБА_2 перешкоджає позивачеві у спілкуванні з дітьми, хоча батько бажає брати участь у вихованні синів, спілкуватися з ними.

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м.Дніпрі ради №12 від 22 січня 2016 року ОСОБА_1 встановлено дні побачень з його малолітніми синами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : перші півроку щонеділі з 10.00 до 18.00, а в подальшому: перший та третій тижні місяця з 10.00 години суботи до 18.00 години неділі; зобов`язано матір ОСОБА_2 не чинити перешкоди батькові у спілкуванні з малолітніми синами (а.с. 8).

Вказане рішення відповідачем не виконується, про що свідчать відповідь Новокодацького ВП ДВП ГУНП України у Дніпропетровській області від 16 липня 2018 року щодо звернення позивача до поліції із заявою про невиконання ОСОБА_2 рішення виконкому Ленінської районної у м.Дніпрі ради №12 від 22 січня 2016 року (а.с.66), відповідь Новокодацької районної у м.Дніпрі ради від 09 серпня 2018 року щодо невиконання відповідачем рішення виконкому Ленінської районної у м.Дніпрі ради №12 від 22 січня 2016 року (а.с.67), а також витяги з протоколу засідань комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Чечелівської районної у м.Дніпрі ради (а.с.68-70), і на теперішній час вона продовжує чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дітьми.

З листа адміністрації КЗО «Середня загальноосвітня школа №50» №333 від 08 жовтня 2018 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 забороняє позивачеві спілкування з сином ОСОБА_5 , зазначається, що саме ОСОБА_1 більше відвідує школу та активно співпрацює з питань виховання і навчання сина (а.с.71).

Згідно з листом КЗО «Спеціальна середня загальноосвітня школа №90» №01-27/220 від 08 жовтня 2018 року, позивач систематично відвідує сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цікавиться його життям, навчанням, слідкує за його досягненнями і успіхами (а.с.72).

Разом з тим, об`єктивні причини, які б мали бути перешкодою для спілкування ОСОБА_1 з дітьми, відсутні, оскільки позивач має окреме орендоване житло (а.с.28) з належними умовами для виховання та проживання дітей, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 23 березня 2018 року (а.с.64), а також житло баби і прадіда ОСОБА_13 і ОСОБА_10 , яке також облаштовано належними умовами для проживання дітей, що підтверджується актом обстеження умов проживання №02/2786 від 26 жовтня 2015 року (а.с.63).

Позивач цікавиться життям і вихованням дітей, проявляє до них інтерес, приймає активну участь у їх житті.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на спілкування з дітьми та на активну участь у їх вихованні відповідно до приписів закон, а задоволення позовних вимог в іншій частині призведе по порушення режиму дня та графіку малолітніх дітей.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній позивачем частині у зв`язку з наступним.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України (далі СК України) та Законом України «Про охорону дитинства».

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дітей , також має право на особисте спілкування з ними, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки і піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки і піклування є обов`язковим до виконання.

Виконавчим комітетом Новокодацької районної у м.Дніпрі ради було прийнято рішення від 22 січня 2016 року, яким встановлені дні побачень позивачу ОСОБА_1 , проте ОСОБА_2 вказане рішення не виконує.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Висновком органу опіки та піклування Чечелівської районної у м.Дніпрі ради від 21 січня 2019 року за №62 ОСОБА_1 був встановлений наступний графік побачень з синами: перші півроку щонеділі з 10.00 години до 18.00 години, в подальшому перший третій тижні місяця з суботи 10.00 години до 18.00 години неділі.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої в частині відмови у задоволенні позову, оскільки повне задоволення позову та визначення графіку побачень за графіком, наведеним позивачем у своєму позові, призведе до порушення режиму дня дітей, оскільки окрім спілкування з батьком, у них має бути вільний час для відпочинку, проведення дозвілля, спілкування з однолітками задля соціалізації і розвитку.

А визначення часу на проведення святкових днів і днів народжень з батьком є порушенням рівності прав обох батьків на участь у спілкуванні і вихованні дітей.

Колегія суддів звертає увагу на те, що за висновками Європейського суду з прав людини, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, №31111/04, § 54, Рішення від 07 грудня 2006 року).

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.