Справа № 149/167/19
Провадження № 22-ц/801/1670/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 рокуСправа № 149/167/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К.,

з участю секретаря судового засідання: Богацької О.М.,

учасники справи:

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ,

позивач: ОСОБА_2 ,

відповідач: Петриківська сільська рада Хмільницького району Вінницької області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 лютого 2019 року, постановлене у складі судді Гончарук-Аліфанової О.Ю., в залі суду,

в с т а н о в и в:

В січні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про встановлення фактів прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід - ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове, яке складається з права на земельну частку (пай) розміром 3,97 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 були дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом вступу у фактичне володіння та управління майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_5 . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) розміром 3,97 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, яку він успадкував після смерті ОСОБА_3

На момент смерті її батька, вона була малолітньою особою і проживала разом з ним, відтак прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння та управління майном.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її баба - ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, площею 4,00 га, що розташована на території Петриківської сільської ради Хмільницького району.

Являючись спадкоємцем за законом, вона прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5 та після смерті баби ОСОБА_4 шляхом вступу у фактичне володіння та управління майном, однак позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальній конторі через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того, у актовому записі про народження її батька ОСОБА_5 . відсутні відомості про ОСОБА_3 , як його батька, тому на підставі вище викладеного просила встановити факти того, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 являвся батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після ОСОБА_3 , факт прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_5 та визнати за нею право на спадкове майно.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено.

Встановлено факт того, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 являвся батьком ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на земельну частку (пай), розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі, яка знаходиться на території Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкового майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право приватної власності на земельну ділянку площею 4,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Петриківської сільської ради Хмільницького району та належала померлій ОСОБА_4 згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкового майна (спадкування за правом представлення) ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено, що її батько набув право на спадщину вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном, а тому після його смерті, вона як спадкоємець першої черги, має законне право на прийняття спадщини. Також, судом першої інстанції зазначено, що відповідач визнав позов і задоволення позову відповідає вимогам чинного законодавства України та не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу мотивовану тим, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору не встановив коло спадкоємців, оскільки він є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і спадкоємцем першої черги щодо належного їм майна, тому суд першої інстанції вирішив питання про спадкування без його участі, позбавивши його як спадкоємця першої черги права на майно, що належало його батькам.

ОСОБА_2 надавала відзив на апеляційну скаргу у якому зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 у встановлений законом строк не подав заяви про прийняття спадщини та відповідно до ст. 1272 ЦК України він вважається таким, що не прийняв спадщину. У відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник апеляційну скаргу підтримали з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_2 та представник Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено, що згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай), площею 3,97 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Петриківської сільської ради Хмільницького району, вартістю 155 120,69 грн..

Відповідно до копії свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 16 серпня 1999 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , батько позивачки.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 22 листопада 2017 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , про що зроблено актовий запис № 23. Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, площею 4,00 га, що розташована на території Петриківської сільської ради Хмільницького району, вартістю 155 120,69 грн. (а.с.12,13).

Згідно із довідкою Петриківської сільської ради Хмільницького району № 14 від 11 січня 2019 року (а.с.21), ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину після свого батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, а також ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (за правом представлення), оскільки на момент відкриття спадщини була неповнолітньою та продовжила володіти та управляти майном, відтак вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до ч. 4, 5 ст. 1268 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, спадщину прийняла, інших спадкоємців не має, тому позовні вимоги слід задовольнити, і при цьому не будуть порушені права та інтереси інших осіб, однак такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на нормах закону, з огляду на наступне.

Так, порядок спадкування за заповітом, за законом та оформлення права на спадщину врегульовано главами 85,86,89 Цивільного кодексу України.

Згідно вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_2 не надала суду відповідної відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Із листа Хмільницької державної нотаріальної контори від 25 січня 2019 року № 70/01-16 вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , спадкова справа не заводилась.

Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки позивач не зверталась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину і відповідно нотаріус не відмовляв їй у оформленні права на спадщину, то у даному випадку звернення із даним позовом до суду є передчасним.

Крім того, суд першої інстанції не з`ясував належним чином коло спадкоємців.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не встановив коло спадкоємців, які мають право на спадщину за законом чи заповітом та прийшов безпідставного висновку про відсутність інших спадкоємців, адже належні докази на підтвердження даної обставини матеріали справи не містять.

Так, відповідно до довідки Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 14 червня 2019 року № 291 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є братами, а їх батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що також підтверджується витягом з погосподарській книзі № 1 села Подорожня, Хмільницького району Вінницької області (а.с. 62,65).

Згідно із складеним ОСОБА_4 заповітом від 18 лютого 2002 року, зареєстровано за № 09 , все належне їй майно вона заповідає, скаржнику по справі - ОСОБА_1 (а.с. 66).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що рішенням суду першої вирішено питання про права та обов`язки скаржника, якого не було залучено до участі в справі.

В силу повноважень, визначених ЦПК України суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями заміни сторони або залучення до участі у справі інших осіб.

Відповідно до змісту ст.ст. 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

В свою чергу, ОСОБА_2 не позбавлена можливості повторно звернутися до суду першої інстанції з відповідним позовом до належних відповідачів.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до помилкового вирішення спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про відмову в задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати по сплаті останнім судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 8 111,41 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 лютого 2019 року скасувати та постановити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області про встановлення фактів прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 111,41 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно із оригіналом:

Головуючий: В.В. Оніщук