22.02.2019 Справа № 756/9687/17
Пр. №2/756/559/19
Ун. № 756/9687/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2019 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Шевчука А.В.

при секретарі: Мушкетик І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим приміщенням ,-

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим приміщенням.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що у неї та відповідача на праві спільної часткової власності перебуває квартира АДРЕСА_1, яка складається із 2-х житлових кімнат площею 15,8 кв.м. та 10,5 кв.м.

З огляду на те, що між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди, щодо порядку користування зазначеною квартирою, на даний час ОСОБА_2 користується усією житловою площею. При цьому, між ними виникають непорозуміння з приводу користування квартирою, зокрема щодо правильного нарахування та своєчасної сплати квартплати та комунальних платежів.

За таких обставин просить суд визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши у користування ОСОБА_1 кімнату № 2-а площею 10,5 кв.м., а ОСОБА_2 - кімнату № 1-а площею - 15,8 кв.м, залишивши у спільному користуванні: кухню площею 8,2 кв.м, ванну - 2,1 кв.м, вбиральню - 0,8 кв.м, коридор - 6,3 кв.м, балкон - 1,6 кв.м., вбудовану шафу.

Ухвалою суду від 28.09.2017 року відкрито позовне провадження у справі.

Представник позивача в останнє судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі із мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідач в останнє судове засідання не з'явився, при цьому у попередньому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів встановлено наступні фактичні обставини.

Квартира АДРЕСА_1, перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Так, ОСОБА_1 належить 3/8 частини житлової квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину серії НОМЕР_2 від 04.09.2012 року № 521, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борисовою С.О. (а.с. 7-9).

При цьому, ОСОБА_2 належить 5/8 частин зазначеної вище квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.06.1997 року № 1074, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації, та свідоцтвом про право на спадщину № 3236 від 04.09.2012 року (а.с. 10).

Згідно технічних характеристик квартира складається із двох житлових кімнат, площа який становить 10,5 кв.м та 15.8 кв.м, крім того в квартирі є балкон площею 1,6 кв.м, кухня площею 8,2 кв.м, ванні - 2,1 кв.м, вбиральню - 0,8 кв.м, коридор - 6,3 кв.м, вбудована шафа (а.с.14-16).

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як вбачається із матеріалів справи предметом спору являються правовідносини з приводу користування майном, що перебуває в спільній частковій власності сторін по справі.

Суд враховує, що відповідно до ст. ст. 47, 48 Житлового кодексу УРСРС жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу.

За таких обставин, враховуючи розмір квартири та кількість її власників усунути непорозуміння в користуванні майном шляхом виділення в натурі кожному його частки без порушення прав інших співвласників неможливо, а тому єдиним можливим способом вирішення спору є визначення в судовому рішенні порядку користування вказаним майном.

Сторони в судовому засіданні погодились із порядком користування майном, який визначений в позовній заяві. Тому суд приходить до висновку, що вказаний позивачами варіант найбільш враховує баланс інтересів кожного із співвласників майна.

Таким чином, оскільки на даний час сторони позбавлені можливості вільно, на свій власний розсуд не порушуючи при цьому права один одного користуватись майном, яке перебуває у їх власності суд вважає за необхідне захистити їх взаємні права шляхом задоволення позовних вимог в частині визначення порядку користування спірною квартирою.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 355, 356, 358 ЦК України, ст.ст. 47, 48 Житлового кодексу УРСРС ст. ст. 12, 19, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

-виділити в користування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, кімнату № 2 площею 10,5 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

-виділити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, кімнату № 1 площею 15,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

-залишити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у спільному користуванні: кухню площею 8,2 кв.м, ванну - 2,1 кв.м, вбиральню - 0,8 кв.м, коридор - 6,3 кв.м, вбудовану шафу та балкон - 1,6 кв.м., в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2, суму сплаченого судового збору у розмірі 551 грн. 21 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя А.В. Шевчук