Номер справи 623/2925/19
Номер провадження 2/623/766/2019
РІШЕННЯ

іменем України

19 вересня 2019 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Винниченка П. П.

за участю: секретаря - Ардашевої Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу № 623/2925/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Ізюмське лісове господарство», третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування арешту,-

ВСТАНОВИВ:

24.07.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Ізюмське лісове господарство», третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування арешту, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . 05.07.2018 року вона звернулася до Ізюмської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті батька, але дізналася, що Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно інформаційної довідки № 129826681 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 05.07.2018 року номер запису про обтяження 6481118 підстава: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 43946739 виданий 23.07.2014 року, головний державний виконавець ВДВС Ізюмського МРУЮ, майно ОСОБА_2 . При зверненні до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області їй було повідомлено, що вона не є стороною виконавчого провадження або його представником, тому не можуть надати їй інформацію стосовно ОСОБА_2 . Вона ОСОБА_1 донька померлого є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 за законом. На теперішній час здійснює оформлення своїх спадкових справ в Ізюмській державній нотаріальній конторі. Їй стало відомо, що на спадкове майно, що належать боржнику ОСОБА_2 накладено арешт, а саме на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На теперішній час вказане майно входить до складу спадщини і наявність арештів перешкоджає їй в оформленні мною свідоцтва про право на спадщину (майна, що є заставою по договору № НАZ0GK01270034 від 25.09.2007 року, яка складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ). А саме у неї не має можливості переоформити квартиру, оскільки іпотечний договір укладав мій покійний батько. І нотаріус не може здійснити нотаріальні дії до зняття арешту. 15.11.2018 року вона звернулась з позовною заявою про зняття арешту до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському та Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області. 21.01.2019 року Ізюмським міськрайонний судом по справі винесено рішення яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському , Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ДП «Ізюмське лісове господарство» про зняття арешту відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 січня 2019 року скасовано, ухвалено рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ДП «Ізюмське лісове господарство» про зняття арешту відмовити з інших підстав. Іншими підставами виявлено те, що ДП «Ізюмське лісове господарство» не залучено до справи в якості відповідача, і не могли надати пояснення, докази з приводу спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. ДП «Ізюмське лісове господарство» отримало постанову про повернення виконавчого листа у зв`язку зі смертю боржника, але не звернулося до нотаріальної контори з вимогою. Повторно виконавчий лист до виконавчої служби не надходив. З заявою про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні ніхто не звертався. Просить застосувати строк позовної давності до стягнення боргу з неї у розмірі 36420,22 гривень.

В зв`язку з чим, просить скасувати арешт з нерухомого майна, заборону на його відчуження, які належать ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 23.07.2014 року, ВП № 43946739.

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи без представника відповідача, 13.08.2019 року директор ДП «Ізюмський лісгосп» Тільний А ОСОБА_4 . надав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду від 16.06.2014 року по справі № 623/1508/14-ц за позовом Ізюмського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі ДП «Ізюмський лісгосп» про стягнення на користь держави 36420 грн. 22 коп. майнової шкоди, завданої лісовому господарству з громадянина ОСОБА_2 . Інформація про спадкоємців померлого громадянина ОСОБА_2 до ДП «Ізюмський лісгосп» не надходила, тому відсутні підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні. ДП «Ізюмський лісгосп» заперечує проти задоволення позову та скасування арешту. Просить відмовити повністю.(а.с.45-54).

Третя особа головний державний виконавець Міжрайонного ВДВС по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та м. Ізюм ГТУЮ у Харківської області Харіна Я. І. в судове засідання не з`явилася, надала правову позицію на позовну заяву про скасування арешту в якій зазначила, що виконавчий документ повторно на примусове виконання до відділу пред`явлення не був та станом на 04.09.2019 року на виконанні відсутні виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_2 . У вирішенні питання про зняття арешту покладаються на розсуд суду. (а.с.55-56).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд, незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 25 липня 2919 року було прийнято до розгляду цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 червня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави шкоду заподіяну лісовому господарству у розмірі 36420,22 гривень та судовий збір в сумі 364,20 гривень. (а.с.23-25).

Постановою міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 10.07.2014 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави шкоду заподіяну лісовому господарству у розмірі 36420,22 гривень, ВП № 43946739. (а.с.27).

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.07.2014 року міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області накладено арешт на все майно ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення: 40110,96 гривень. Заборонено здійснювати відчуження арештованого майна, яке належить ОСОБА_2 (а.с.28).

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта існує арешт нерухомого майна, заборона на його відчуження , № запису про обтяження 6481118, ОСОБА_2 , згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер : ВП № 43946739 виданий 23.07.2014 року. (а.с.13).

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 07.12.2015 року міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області виконавчий документ виконавчий лист № 623/1508/14-ц від 01.07.2014 року виданий Ізюмським міськрайсудом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави шкоду заподіяну лісовому господарству у розмірі 36420,22 гривень повернуто стягувачу. (а.с.29).

Згідно правової позиції міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 28602 від 05.09.2019 року станом на 04.09.2019 року на виконанні відсутні виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_2 . (а.с.55).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . (а.с.12).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою померлого ОСОБА_2 згідно свідоцтва про народження ЕД НОМЕР_2 . (а.с.11).

Згідно заяви ОСОБА_1 до Ізюмської державної нотаріальної контори № 334 від 04.04.2016 року заведена спадкова справа № 170/2016 про прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті батька ОСОБА_2 (а.с.15).

Як передбачено п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна.

Відповідно до ст. 319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованого Україною 17.07.1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з вимогами ч. 4 п. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Таким чином, з метою захисту свого порушеного права на отримання спадщини після смерті батька, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент винесення постанови про накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинна редакція) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Позивач має намір розпорядитися належним їй майном, а саме оформити спадщину після смерті батька, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно приписам п.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 07.12.2015 року міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області виконавчий документ виконавчий лист № 623/1508/14-ц від 01.07.2014 року виданий Ізюмським міськрайсудом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави шкоду заподіяну лісовому господарству у розмірі 36420,22 гривень повернуто стягувачу, а тому суд вважає, що є підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, відповідачем пропущений строк щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на спадщину, внаслідок чого вона позбавлена змоги оформити спадщину після смерті батька, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в сумі 768,40 грн. залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 237, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати арешт з нерухомого майна, заборону на його відчуження які належать ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відділу державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 23.07.2014 року, ВП № 43946739, номер запису про обтяження 6481118(спеціальний розділ) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду П. П. Винниченко