ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/308/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 червня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Русакова Г.С., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину, повний текст рішення виготовлено 24 червня 2019 року, -:

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 26 листопада 1994 року по 28 жовтня 2009 року вона з відповідачем перебували у шлюбі. В шлюбі у сторін народилася донька - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом з ОСОБА_2 та перебуває на повному її утриманні.

З 01 вересня 2018 року донька навчається в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького в м. Черкаси на 1 курсі денної форми навчання, у зв`язку з чим ОСОБА_2 несе значні витрати.

Так нею було сплачено за навчання 9800 гривень, за проживання в гуртожитку сплачено 5376 гривень, на покращення умов проживання придбано матрац за 2700 гривень, придбано канцелярські товари, одяг та взуття на суму 7096.96 гривень.

З дитинства донька перебуває на обліку лікаря-офтальмолога в зв`язку з захворюванням обох очей. На придбання ліків та окулярів позивачем було витрачено 5472.90 гривень.

На підставі викладеного позивач просила стягнути з відповідача половину вартості додаткових витрат в сумі 15222.93 гривни.

В подальшому позивач позовні вимоги збільшила. Зазначивши про збільшення витрат на оплату навчання та проживання в гуртожитку, в зв`язку з чим просила стягнути з відповідача 17977.93 гривни.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 червня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_3 в розмірі 13079.45 гривень.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким залишити позовні вимоги без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час розгляду справи суд першої інстанції неповно та неправильно встановив обставини, які мають істотне значення для справи, неправильно дослідив і надав оцінку доказам та відповідно дійшов неправильних висновків, оскільки не було взято до уваги посилання відповідача на постанову Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Додатково зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги матеріальне та сімейне становище відповідача. А саме знехтувано фактом наявності у відповідача на утриманні ще трьох малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також судом першої інстанції проігноровано той факт, що відповідач являється офіційно безробітнім та є опікуном ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 та що його сім`я має статус малозабезпеченої, його доходи мають нестабільний характер та складаються з тимчасових неофіційних заробітків, які повністю витрачаються на утримання дружини, дітей та особи, якою опікується.

Вказав, що добровільно брав і бере участь у матеріальному забезпеченні доньки, шляхом передачі їй грошових коштів, а також придбання особистих речей.

У поданому відзиві ОСОБА_2 зазначила, що відповідач допомагає доньці, однак позивач понесла набагато більші витрати. Відповідач є працездатною особою, а тому має можливість працевлаштуватись та належно забезпечувати своїх дітей.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні виходив з того, що ОСОБА_2 довела, що витрати на дитину, які складаються з оплати за навчання, оплати вартості проживання в гуртожитку та оплати вартості лікування є додатковими, а тому у відповідності до статті 185 СК України 1/2 даних витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 26 листопада 1994 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Внаслідок укладення даного шлюбу було змінено дошлюбне прізвище дружини з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с.9).

19 червня 2001 року, в шлюбі у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, згідно якого зроблений відповідний запис 28 жовтня 2009 року (а.с.10).

Донька сторін - ОСОБА_3 являється студенткою 1-го курсу Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького та навчається на психологічному факультеті, термін навчання з 01 вересня 2018 року по 01 серпня 2022 року (а.с.11).

Згідно з умовами договору про надання освітніх послуг №1090/18, укладеного між Черкаським національним університетом імені Богдана Хмельницького та ОСОБА_2 , яка виступає в ролі замовника навчання для ОСОБА_3 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 56000 гривень (а.с.12).

Частинами 1,2 статті 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З зазначеної норми права слідує, що додаткові витрати мають бути викликані не звичайними обставинами, а особливими, тобто обставинами які відрізняються від звичних.

Приблизний перелік таких обставин надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов.

При цьому навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відносить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Зазначена правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду в справі №569/6838/15-ц від 26 вересня 2018 року.

З вказаних підстав не підлягають стягненню витрати понесені на сплату навчання дочки та проживання в гуртожитку.

Частинами 1,2,3 статті 190 СК України встановлено, що той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору. Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов`язується самостійно утримувати її. Укладення договору не звільняє того з батьків, хто проживає окремо, від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину.

23 жовтня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір про припинення права на аліменти на дітей, за умовами якого ОСОБА_1 , з метою припинення обов`язку зі сплати аліментів на користь дітей, в тому числі ОСОБА_3 , передав у власність належне йому нерухоме майно : житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .(а.с.49,50)

Таким чином обов`язок ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 припинився, в зв`язку з чим витрати на придбання матрацу, канцелярських товарів, одягу та взуття, які за своєю суттю відноситься до поняття утримання дитини (ч.1 ст.180 СК України), не підлягають задоволенню.

Що стосується витрат на лікування, які відносяться до додаткових витрат, то виходячи з наданих відповідачем доказів дублікату чеків, ним за період з 12 червня 2018 року по 29 березня 2019 року перераховано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 4409 гривень, що значно перевищує половину суми грошових коштів які зазначила позивач як витрачених на лікування дочки (а.с.54-59) в зв`язку з чим, вказана вимога також не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції вказані обставини справи не врахував, тому рішення суду підлягає скасуванню, та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних з вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст.374,376,381,382,383,384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити, а рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20 червня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1152 гривни 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 19 вересня 2019 року.

Судді