Справа № 755/5728/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, АТ «УКРСОЦБАНК», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: скасувати арешт нерухомого майна за реєстраційним номером № 30005338, № 12681839, що знаходиться в іпотеці АТ «Укрсоцбанк» а саме: однокімнатної квартири, житловою площею 21,4 кв.м, загальною площею 41,10 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , накладений Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 27828653 від 02 липня 2012 року; стягнути з відповідача судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 серпня 2007 року АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» після зміни найменування Акціонерного товариство «Укрсоцбанк») та відповідач уклали кредитний договір № 032/29-280К (з урахуванням додаткової угоди) за умовами якого, ОСОБА_1 отримав кошти в сумі 112 000,00 швейцарських франків. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 032/29-280К, між позивачем та відповідачем та третіми особами, 02 серпня 2007 року укладено договір іпотеки № 02-10/2786 (з урахуванням додаткової угоди), відповідно до п.1.1. якого на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому майно на праві власності, а саме: однокімнатну квартиру, житловою площею 21,4 кв.м, загальною площею 41,10 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 . Оскільки відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем за кредитним договором і має заборгованість з повернення кредиту та сплати відсотків, позивач має намір, як кредитор та іпотекодержатель звернути стягнення на вищезазначене майно, що є предметом іпотеки. Однак позивачу стало відомо про перебування вказаного іпотечного майна під арештом на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 27828653 від 02 липня 2012 року. Зазначені вище обтяження були накладені на іпотечне майно вже після підписання договору іпотеки від 02 серпня 2007 року та реєстрації іпотеки, а тому, позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок спірного нерухомого майна.

16 квітня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, сторонам роз`яснено право подати заяви по суті справи та визначено відповідні процесуальні строки.

Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач ОСОБА_1 отримав особисто 07 травня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. 06 травня 2019 року копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримано представником третьої особи Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 копію ухвали суду від 16.04.2019 з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримали, а конверт разом з даними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання». Позивач та його представник Воронцова М.В. ухвалу про відкриття провадження у справі отримали 06 травня 2019 року.

Будь-яких заяв по суті позовної заяви від учасників справи не надійшло.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 02 серпня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» після зміни найменування Акціонерного товариство «Укрсоцбанк») та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № 032/29-280К (з урахуванням додаткової угоди від 29.07.2009), за умовами п. 1.1 якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кошти в сумі 112 000,00 швейцарських франків, зі сплатою 9,5 процентів річних з визначеним, умовами Договору, порядком погашення суми основної заборгованості за кредитом та процентів за його використання.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між позивачем та відповідачем і третіми особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 02 серпня 2007 року укладено договір іпотеки № 02-10/2786 (з урахуванням Договору про внесення змін до Іпотечного договору від 29.07.2009), відповідно до п. 1.1 якого на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: однокімнатну квартиру, житловою площею 21,4 кв.м, загальною площею 41,10 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

За даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 154124116 від 28.01.2019 на іпотечне майно однокімнатну квартиру, житловою площею 21,4 кв.м, загальною площею 41,10 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: № 30005338 (№ 12681839 після перенесення в оновлений реєстр) за яким заборонено відчуження всього нерухомого майна, що належить відповідачу ОСОБА_1 , обтяжувач Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, обтяження зареєстровано 02.07.2012 (25.01.2019 № 12681839 в оновленому реєстрі) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 27828653 від 02.07.2012 (а.с. 35-37).

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем за Кредитним договором та наявною заборгованістю з повернення кредиту і сплати відсотків, позивач має намір скористатись правами кредитора та іпотекодержателя і звернути стягнення на вищевказане майно, що є предметом іпотеки.

У відповідності до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ст. 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом

Відповідно до ч. 1 ст. 12 вказаного Закону України у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

В силу положень ст. 33 вказаного Закону України та ст. 572 Цивільного кодексу України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджатися своїм майном.

Статтями 37 та 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпоткедержателя на продаж предмета іпотеки, за яким іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

За нормою ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

У відповідності до ч.ч. 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

У п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснюється про те, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 2 Постанови позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно із ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно із ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Положеннями ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Встановлено, що арешт із забороною відчуження було накладено на майно, яке перебуває в іпотеці позивача, що є порушенням його прав як іпотекодержателя, передбачених ст. 572 Цивільного кодексу України. Існування арештів, накладених на вищевказане іпотечне майно, унеможливлює реалізацію позивачем свого оправа іпотекодержателя звернути на нього стягнення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року ц справі № 27/20371/16-ц.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить висновку, що арешт на майно - однокімнатну квартиру, житловою площею 21,4 кв.м, загальною площею 41,10 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною її відчуження, було накладено Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 02.07.2012, тобто після укладення 02.08.2007 договору іпотеки № 02-10/2786 між позивачем та відповідачем і третіми особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а тому позивач має переважне право на задоволення своїх вимог, встановлених Кредитним договором від 02.08.2007, за рахунок спірного нерухомого майна, що є підставою для задоволення позову АТ «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту.

В силу положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «УКРСОЦБАНК» підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судові збору у розмірі 1 921,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 12, 13, 15, 317, 572, 575 Цивільного кодексу України, ст.ст. ст.ст. 2, 10, 13, 48, 49, 51, 76, 77-81, 89, 137, 141, 209, 210, 247, 263, 265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» (03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), треті особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (02094, м. Київ, вул. Краківська, буд. 20, ) про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна за реєстраційним номером № 30005338, № 12681839, що знаходиться в іпотеці АТ «Укрсоцбанк» а саме: однокімнатної квартири, житловою площею 21,4 кв.м, загальною площею 41,10 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , накладений Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 27828653 від 02 липня 2012 року

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню 00 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: