Постанова
Іменем України

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 758/12700/15-ц

провадження № 61-18833св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області,

третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва в складі судді Романа О. А. від 12 липня 2016 року та рішення Апеляційного суду м. Києва в складі колегії суддів: Слободянюк С. В., Мазурик О. Ф., Левенця Б. Б. від 12 жовтня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі ГУПФУ) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі Комісаріат), у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з ГУПФУ майнові збитки у розмірі 13 525,38 грн за період з 01 січня 2008 року по 30 червня 2012 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року, дії ГУПФУ та Комісаріату визнані неправомірними. Комісаріат зобов`язано видати ГУПФУ довідку щодо виплати йому премії в розмірі 33,3%, а ГУПФУ зобов`язано здійснити перерахунок його пенсії, з урахуванням цієї премії. Рішення суду, в частині перерахунку пенсії не виконано, а тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов є обґрунтованим, але не підлягає задоволенню у зв`язку із спливом позовної давності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що невиплачена на користь позивача пенсія за своєю правовою природою є сумою, яка підлягає виплаті відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія позивача призначена та виплачується згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Доказів завдання відповідачами саме майнової шкоди позивачу відсутні, оскільки нараховані, але невиплачені на користь позивача грошові кошти за своєю правовою природою не є шкодою в розумінні статті 22 ЦК України, а сумами нарахованих пенсій, які підлягають виплаті в порядку виконання судових рішень. Також відсутні й докази на підтвердження факту заподіяння позивачу моральних страждань з боку відповідачів.

Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи касаційної скарги
У травні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 липня 2016 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач як на доказ своїх вимог посилався на рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року. Згідно даного рішення дії ГУПФУ у Київській області та Комісаріату визнано протиправними, що в сил частини третьої статті 61 ЦПК України 2004 року не підлягає доказуванню, а суди попередніх інстанцій, в свою чергу, не застосувати при розгляді справи вказану процесуальну норму права, що призвело до неправильного вирішення справи судами.

Узагальнені доводи заперечення на касаційну скаргу
У серпні 2017 року ГУПФУ подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у яких просить зазначену касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін. Зазначає, що перерахунок пенсії згідно рішення Київського апеляційного адміністративного суду виконаний в повному обсязі в межах покладених на ГУПФУ зобов`язань.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу № 758/12700/15-ц з Подільського районного суду м. Києва.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Зазначена справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2012 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до ГУПФУ та Комісаріату, про зобов`язання виплачувати пенсію, з урахуванням премії в розмірі 33%, було відмовлено.
Згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2012 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії відповідачів щодо виплати позивачу пенсії з урахуванням премії 10% протиправним. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 перерахувати розмір пенсії та надати довідку до ГУПФ щодо виплати позивачу премії у розмірі 33,3%, а ГУПФ провести перерахунок пенсії з врахуванням премії у розмірі 33,3%.
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно зі статтею 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.
Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих осіб.
Положеннями статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Позивачем ставиться питання про стягнення майнової та моральної шкоди, завданими неправомірними діями відповідача щодо неправильності визначення надбавки до пенсії у зв`язку з чим звертався до суду за захистом свого порушеного права, оскільки мав право на перерахунок пенсії з 2008 року.
Пенсія ОСОБА_1 призначена та виплачується згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, урегульовані Законом України «Про виконавче провадження», а тому несплачена позивачам сума пенсії, що підлягає стягненню на їх користь за рішенням суду, не може вважатися майновою шкодою чи збитками, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті в порядку виконання постанов адміністративного суду, відтак зазначені норми права не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Отже, з урахуванням вимог закону та заявлених позовних апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду апеляційної інстанцій ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржене рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун