Справа № 367/974/19
Провадження №2/367/3553/2019
12 вересня 2019 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючої судді Оладько С.І.,
за участі секретаря Герус Н
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання таким,що втратив право користування житловою площею
Позивач звернулась до суду із позовом,відповідно до якого зазначила,що 16 січня 2019 року вона придбала у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ігнатовим О.В. від 16.01.2019 року . Право власності на вказану квартиру зареєстровано за нею 16 січня 2019 року приватним нотаріусом Ігнатовим О.В.
ОСОБА_4 також придбав вказану квартиру у ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу квартири від 19.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ігнатовим О.В.
Відповідно до п.15 вищевказаного договору купівлі-продажу квартири - сторони домовилися про те, що продавець повністю звільнить відчужуване ним житло для безперешкодного володіння та користування ним з боку покупця в день укладання та підписання цього договору.
Відповідно до довідки КП «УЖКГ «Ірпінь» №55 від 25.01.2019р у її квартирі продовжує бути зареєстрованим ОСОБА_3 , який був власником даної квартири до 19.09.2018 року. Він дійсно не мешкає в даній квартирі, але добровільно не знявся із реєстрації і місце його перебування їй невідоме. Вона не бажає сплачувати комунальні послуги за особу, яка зареєстрована у її квартирі і не є членом її сім`ї.
Просить усунути їй перешкоди в користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання таким, що втратив право користування кв. АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 .
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився,про день та час розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.. 128,130 ЦПК України,заяву про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності до суду не подав,також не подав відзив на позовну заяву,у зв`язку з чим суд відповідно до ст.. 280 ЦПК України проголосив по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд,заслухавши пояснення представника позивача,покази свідків,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення.
Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.»
Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»
Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.»
У судовому засіданні встановлено,що 16 січня 2019 року позивач придбала у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ігнатовим О.В. від 16.01.2019 року . Право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачем 16 січня 2019 року приватним нотаріусом Ігнатовим О.В. ,що підтверджуються копією договору купівлі-продажу квартири та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Також,у судовому засіданні встановлено,що ОСОБА_4 придбав вказану квартиру у ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу квартири від 19.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ігнатовим О.В., що підтверджується копією договору.
Відповідно до п.15 вищевказаного договору купівлі-продажу квартири - сторони домовилися про те, що продавець повністю звільнить відчужуване ним житло для безперешкодного володіння та користування ним з боку покупця в день укладання та підписання цього договору.
Відповідно до довідки КП «УЖКГ «Ірпінь» № 55 від 25.01.2019 року ОСОБА_3 на даний час зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні встановлено,що відповідач по справі ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає,проживає за кордоном,де має постійне місце проживання. Наведені обставини справи підтверджуються у судовому засіданні показами свідка ОСОБА_5 ,яка показала,що відповідач по справі її сивн,він дійсно продав свою квартиру у 2018р та виїхав на постійне місце проживання за кордон.Дані обставини також підтверджуються у судовому засінанні показами свідка ОСОБА_6
Відповідно до ч 1 ст.1 ст.383 ЦК України « власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно п.1) ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця постійного проживання здійснюється на підставі заяви особи, або судового рішення, яке набрало законної сили.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»
від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Статті 61-70 ЖК України передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.
Поряд з цим нормами глави 59 ЦК України встановлюється порядок користування житлом за договором найму (оренди).
Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. У той же час, умови збереження житла за цивільним законодавством визначаються строками встановленими за згодою сторін, абсолютне право власності на житло не обмежується ні строками, ні територією.
Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім ' ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може биту безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців.»
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.»
Відповідно до абз. 2 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом заняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жили приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення право власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичною особою померлою.»
Враховуючи викладені обставини справи,суд вважає позов обґрунтованим,доведеним та таким,що підлягає до задоволення,у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.
На підставі ст.ст. 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.
Усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким,що втратив право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача.Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги ,відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс судового рішення буде складено 22.09.2019р.

Суддя: С.І. Оладько