ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/4771/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із сімейних відносин, з них
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді доповідача): Яцини В.Б.,

суддів колегії: Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання: Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2019 року, постановлену у складі головуючого судді Бородіної Н.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради про визначення місця проживання дитини,

встановив:

04 червня 2019 року ОСОБА_1 , звернулась у суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради про визначення місця проживання дитини.

У поданій позовній заяві ОСОБА_3 просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю- ОСОБА_1

Зазначила, що до лютого 2017 року разом з сином переїхала жити до батьків у м. Сєвєродонецьк. Звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів. Відповідач не займається вихованням сина, позивач самостійно утримує дитину. Оскільки у рішенні Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.09.2018 року у справі № 428/6938/18 про розірвання шлюбу не визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю- ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 10 червня 2019 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання.

26 червня 2019 року відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив про свою згоду із позовними вимогами та просив розглядати справу за його відсутністю.

29 червня 2019 року до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2019 року закрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказала, що до лютого 2017 року разом з сином переїхала жити до батьків у м. Сєвєродонецьк. Звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів. Відповідач не займається вихованням сина, позивач самостійно утримує дитину, має заборгованість по аліментам. У подальшому, щоб не виникало питань, та щоб відповідач не маніпулював своїми правами та здійснювати перешкоди у визначенні місця проживання сина разом з матір`ю та в реалізації прав позивача як матері дитини в частині виховання, відповідно до ст.157 Сімейного кодексу України, позивач самостійно бажає вирішувати питання тимчасового виїзду за межі України, та оскільки у рішенні Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.09.2018 року у справі № 428/6938/18 про розірвання шлюбу не визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю- ОСОБА_1

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що на день постановлення ухвали відсутній предмет спору між сторонами, оскільки дитина проживає разом з матір`ю та жодних заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини з позивачем суду не надано.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком, оскільки суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Частиною 5 ст.157 Сімейного Кодексу визначено:

Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі:

1) наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів;

2) наявності заборгованості зі сплати аліментів, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, не має заборгованості зі сплати аліментів, звертається рекомендованим листом із повідомленням про вручення до того з батьків, з яким проживає дитина, за наданням згоди на виїзд дитини за межі України з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі в складі організованої групи дітей.

У разі ненадання тим із батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метою, у десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом.

Як вбачається з позовної заяви підставою заявлених вимог є маніпулювання правами з боку відповідача у питанні місця проживання дитиною, відсутність згоди між батьками у визначенні місця проживання сина разом з матір`ю та перешкоди з боку відповідача в реалізації прав позивача як матері дитини в частині виховання. Відповідно до ст.157 Сімейного кодексу України позивач в результаті розгляду цього спору самостійно бажає вирішувати питання тимчасового виїзду за межі України, оскільки у рішенні Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13.09.2018 року у справі № 428/6938/18 про розірвання шлюбу не визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно статті 206 ЦПК України:

1. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

2. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

3. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

4. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

5. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Системний аналіз зазначених норм ст.ст. 255, 206 ЦПК України дає можливість дійти до висновку про те, що закриття провадження у справі з мотивів відсутності предмету спору можливе лише за умови відсутності предмету спору на день відкриття провадження у справі. Після цього визнання позову відповідачем відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України може бути лише підставою для задоволення позову, за наявності для того законних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням вимог ч.2,3 ст. 49 ЦПК України та передбаченого положеннями ч.9 ст.10 ЦПК права застосування аналогії закону, правом розпоряджатися предметом спору наділено лише позивача.

Проте, як убачається з матеріалів справи, позивач не заявляв клопотання про відмову від позову чи закриття провадження з підстав відсутності предмета спору.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У даному випадку суд не зазначив у оскарженому судовому рішенні, та у справі відсутні докази про дії сторін, чи настання обставин, які свідчать, що на день відкриття провадження у справі між сторонами був відсутній спір щодо місця проживання дитини.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

У справі відсутні докази про те, що на день відкриття провадження був відсутній спір між сторонами, а подальше визнання позову з боку відповідача відповідно до змісту ст.ст. 155, 206 ЦПК України не може бути підставою до закриття провадження у справі.

Заява відповідача від 26 червня 21019 року, в якій після відкриття провадження у відповідь на отриману копію позову зазначає про свою згоду із позовними вимогами та просить розглядати справу за його відсутністю, підлягає врахуванню судом при вирішенні позову по суті.

Тому колегія суддів вважає необґрунтованими висновки районного суду про наявність підстав до закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю спору між сторонами.

З огляду на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом було порушено норми процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, колегія суддів на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує ухвалу та направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2019 року -скасувати, справу направити до того ж районного суду для розгляду справи по суті.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 18 вересня 2019 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді П.В.Кісь.

О.М.Хорошевський.