Ухвала

19 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 591/1855/19

провадження №61-17054ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 01 липня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про визнання права оренди приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про визнання права оренди приміщення.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 17 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано право ОСОБА_1 на оренду нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_1 , згідно умов договору оренди від 26 жовтня 2000 року № ФМ-613, укладеного між ОСОБА_1 та Відділом комунального майна та приватизації Сумської міської ради.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 01 липня 2019 року поновлено Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради строк на апеляційне оскарження судового рішення, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 травня 2019 року та зупинено дію оскаржуваного судового рішення до закінчення апеляційного провадження.

Постановою Сумського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року апеляційну скаргу Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради задоволено.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 травня 2019 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради про визнання права оренди приміщення відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради судові витрати у розмірі 2 881,50 грн.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Сумського апеляційного суду від 01 липня 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та залишити в силі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 травня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Сумського апеляційного суду від 01 липня 2019 року необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Тобто вказаною нормою не передбачено оскарження у касаційному порядку ухвал апеляційних судів про відкриття апеляційного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Сумського апеляційного суду від 01 липня 2019 року слід відмовити.

Касаційна скарга ОСОБА_1 в частині оскарження постанови Сумського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті касаційна скарга відправлена до Верховного Суду 12 вересня 2019 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови Сумського апеляційного суду він отримав 13 серпня 2019 року.

Наведені особою, яка подала касаційну скаргу, підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки нею не надано доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку.

Заявником не долучено до касаційної скарги доказів, які підтверджують дату отримання копії судового рішення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Крім того подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, посилаючись на те, що він звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

З огляду на зміст касаційної скарги та долучених до неї матеріалів ОСОБА_1 оскаржує судове рішення у справі за позовом про визнання права оренди приміщення, тобто зазначений спір не пов`язаний із захистом порушених прав заявника саме як учасника бойових дій.

Отже, відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги, тому заявнику необхідно сплатити судовий збір у встановленому порядку і розмірі.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України

«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, який набрав чинності 01 листопада 2011 року.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1 921 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, ставка, що підлягала сплаті позивачем при зверненні до суду складала 768,40 грн (1 921 грн * 0,4 = 768,40 грн).

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового

збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при

поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми та складає 1 536,80 грн (768,40 грн * 200% = 1 536,80 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача:

Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтею 185, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтями 392, 393, пунктами 1, 2 частини другої статті 394 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Сумського апеляційного суду від 01 липня 2019 року відмовити.

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 06 серпня 2019 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець