ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/64/19 Справа № 214/5052/17 Суддя у 1-й інстанції - Хомініч С.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 21 серпня 2018 року, ухваленого суддею Хомініч С.В.в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст рішення суду складено 23 серпня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення незаконно привласнених коштів.

В мотивування заявлених вимог зазначає, що сторонами укладено договір банківського вкладу SAMDNWFD000 від 04.02.2014 за умовами якого він здійснив вклад в іноземній валюті в розмірі 1000 доларів США на строк 12 місяців і Банк зобов'язався нараховувати відсотки на суму вкладу ідповідно до діючого договору, на умовах видачі вкладу на першу вимогу. Згідно п. 28 договору про інформацію по вкладу вказано: «Вклад «стандарт» №SAMDNWFD000 оформлений 04.02.2014. Залишок по вкладу на 04.02.2014 становить 1000 доларів США, що також підтверджується квитанцією. Він звертався до відповідача із заявою про повернення вкладу та нарахованих відсотків, проте не отримав коштів. Після уточнення позовних вимог просив суд визнати дії відповідача з відмови в поверненні вкладу за вимогою 04.07.2017 з нарахованими відсотками - протиправними; відповідно до ст. 1075 ЦК України розірвати договір SAMDNWFD000 від 04.02.2014 з 04.07.2017; стягнути з відповідача на користь позивача з договором SAMDNWFD000 від 04.02.2014 суму, грошовий вклад на суму в розмірі 1000 доларів США; стягнути з відповідача на користь позивача суму по нарахованим відсоткам, розраховану відповідно до договору SAMDNWFD000 від 04.02.2014 в розмірі 351,17 доларів США; стягнути з відповідача на користь позивача штраф за кожний день прострочення у розмірі одного відсотка з пристроченої суми, розраховану відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договору SAMDNWFD000 від 04.02.2014 в розмірі 2269,97 доларів США; стягнути на користь позивача відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 50000 грн., та стягнути судові витрати.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 серпня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначив, що матеріалами справи підтверджено наявність договірних відносин між сторонами стосовно банківського вкладу стандарт. Ним надано суду екземпляр укладеного договору, квитанцію про отримання банком у нього коштів, яка має реквізити банку, розташованого у АРК Крим. Банком не спростовано факту укладання договору депозитного вкладу та повернення за ним коштів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, про не доведеність наявності між сторонами укладеного договору депозитного вкладу та відсутність доказів наявності заборгованості.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Відповідно до пункту 2.1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення №516), грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Пунктом 2.9 Положення №516 передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів.

Відповідно до пункту 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 30 грудня 1998 року №566, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів.

Таким чином, відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку.

Пунктом 3.3 глави 3 Положення №516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ/заява про повернення коштів тощо) (далі - вимога) банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком.

Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

На підтвердження заявлених вимог позивач надав свій примірний договору банківського вкладу SAMDNWFD000 від 04.02.2014 за умовами якого, ОСОБА_1 здійснив вклад в іноземній валюті в розмірі 1000 доларів США на строк 12 місяців. Банк зобов'язався нараховувати відсотки на суму вкладу в перший робочий день, наступний за датою укладання договору. Згідно п. 28 договору про інформацію по вкладу вказано: «Вклад «стандарт» №SAMDNWFD000 оформлений 04.02.2014. Зарахування коштів на рахунок банку підтверджується квитанцією із наявною печаткою кримського відділення ПАТ «ПриватБанк» №16 (а.с.4,48).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання вимог законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного банку України від 30 грудня 1998 року №566, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного банку України від 01 червня 2011 року №174, не надало суду доказів, які б свідчили про те, що між позивачем та відповідачем не укладався договір банківського вкладу, не відкривався рахунок за цим договором, не надходили грошові кошти до банку, доказів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань у зв'язку з їх виконанням тощо.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає хибним висновок суду першої інстанції, з яким не може погодитися, що до відсутності доказів в підтвердження факту укладання між сторонами вищезазначеного договору про банківський вклад (депозит) на укладання якого, позивачем внесенні кошти у розмірі 1000,00 доларів США на депозитний рахунок банку.

На звернення ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про повернення коштів за договором банківського вкладу від 04 липня 2017року, відповідь не отримав.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що наданий позивачем договір, квитанція, в їх сукупності є належним підтвердженням укладення з відповідачем договору банківського вкладу.

Відповідно до пункту 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною першою статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини)».

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що відмовляючи повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка відповідно до статті 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

У статті 1 Першого Протоколу зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Цей же принцип закріплено і в статті 41 Конституції України.

Однак, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. У конкретному випадку майном є грошові кошти позивача, які банк на виконання умов договору відмовляється йому повернути.

Відповідно до частини першої статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя було припинено постановою Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 06 травня 2014 року №260, оскільки згідно з пунктом 5 цієї постанови банкам, серед яких зазначено й ПАТ КБ «ПриватБанк», визначено припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на звернення ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про повернення коштів, відповідач зобов'язання щодо повернення коштів не виконав (а.с. 5,6).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що за договором банківського вкладу, укладеного між сторонами, в АТ КБ «ПриватБанк» виникло зобов'язання щодо повернення коштів депозитного вкладу та відсотків.

Як видно з умов укладеного договору «Вклад «стандарт» №SAMDNWFD000 оформлений 04.02.2014, залишок по вкладу на 04.02.2014 становить 1000 доларів США.

Сторонами погоджено, що розмір відсотків за користування коштами становить 8% на рік. У період з 04 лютого 2014 року по 04 липня 2017 року - подання позивачем заяви про розірвання договору та видачу грошового вкладу, відсотки за користування грошима будуть становити 303,126 дол.США , виходячи з розрахунку наведеного позивачем. З яким колегія суддів не може погодитися лише в частині кінцевої дати нарахування відсотків по договору до 20 грудня 2017 року, оскільки з часу подання заяви позивачем 04 липня 2017 року дія договору вважається припиненим, нарахування відсотків по умовам укладеного договору також припиняється (а.с.47). Зокрема за період з 04.02.2014 року по 04.02.2015 р. відсотки становлять 80,52 дол.США, за період з 04.02.2015 року по 04.02.2016 р. 87 дол.США, за період з 04.02.2016 року по 04.02.2017 р. - 94,01 дол.США, за період з 04.02.2017 по 04.07.2017 р. за 150 днів відсотки за користування грошима становлять 41,63 дол.США ( 1261,53х0,022%х150 днів).

За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня.

Колегія суддів не може погодитися із посиланням позивача на положення п.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», як підставу для стягнення штрафу в розмір одного відсотка з простроченої суми за кожний прострочений день.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 11 в редакції Закону України «Про захист прав споживачів» від 15.11.2016, передбачає, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Отже, на час виникнення у позивача права на стягнення пені за порушення виконання відповідачем взятих зобов'язань з повернення депозитного вкладу 05 липня 2017 року, Закон України «Про захист прав споживачів» в діючій редакції не містить положення п.6 та не передбачає штрафу за порушення банком виплати вкладу.

Умовами укладеного договору не передбачено стягнення моральної шкоди за порушення умов його виконання, тому вимоги позивача про відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 50000 грн. задоволенню не підлягають.

На підстав викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим. На підставі положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнати неправомірною відмову Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» в повернені ОСОБА_1 суми депозитного вкладу за договором №SAMDNWFD000 «Стандарт» від 04.02.2014. з нарахованими відсотками. Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 депозитний вклад за договором №SAMDNWFD000 «Стандарт» від 04.02.2014року в сумі 1000 дол.США., відсотки за період з 04 лютого 2014 року по 04 липня 2014 в сумі 303,16 дол.США. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовною заявою та апеляційною скаргою позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч. 5 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат, а тому колегія суддів стягує з відповідача на користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 3200 грн., згідно розрахунку (2 вимоги по 640 =1280 грн.+1920грн.=3200).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення незаконно привласнених коштів задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» в повернені ОСОБА_1 суми депозитного вкладу за договором №SAMDNWFD000 «Стандарт» від 04.02.2014. з нарахованими відсотками.

Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 депозитний вклад за договором №SAMDNWFD000 «Стандарт» від 04.02.2014року в сумі 1000 дол.США., відсотки за період з 04 лютого 2014 року по 04 липня 2014 в сумі 303,16 дол.США.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити .

Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у сумі 3200 грн за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: