Постанова

Іменем України

17 вересня 2019 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/12696/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Махлай Л.Д., Шкоріної О.І.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2

на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва про забезпечення доказів

у складі судді Шевчук А.В.

від 04 липня 2019 року

у справі №756/2808/14-ц Оболонського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2014 року ОСОБА_1 , посилаючись на невиконання зобов`язань щодо сплати аліментів ОСОБА_3 , звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів.

27 червня 2019 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_2 , подала заяву про забезпечення доказів, в якій просила забезпечити докази шляхом витребування:

- з Головного управління ДФС у м. Києві інформацію про розмір доходів фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за період з 14.07.2000 по 24.04.2014, в тому числі відомості з державного реєстру фізичної особи-платника податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, а також податкові декларації та звіти;

- у ОСОБА_3 оригінал трудової книжки;

- з ТОВ «Будстиль» частку доходу ОСОБА_3 , як співвласника даного товариства;

- з ПП «Конференц Сервіс Центр» інформацію про розмір доходів за працевлаштування по сумісництву в даному підприємстві;

- з ПАТ «КредитЄвропаБанк», АТ «СберБанк», ПАТ «Універсал Банк», АТ «Піреус Банк МКБ», ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію про відкриті та закриті рахунки ОСОБА_3 (періоди коли рахунки були відкриті та вказати суми коштів, що знаходились чи знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_3 за період з 14.07.2000 по 24.04.2014;

- з юридичної компанії СКВ «Українські юридичні експерти» інформацію про розмір сплачених орендних платежів на рахунок ОСОБА_3 за період з 14.07.2000 по 24.04.2014 за надання в оренду квартири.

Заяву обґрунтовувала тим, що для визначення дійсного розміру заборгованості зі сплати аліментів за період з 14.07.2000 по 24.04.2014, через неповноту інформації із розмірів доходів ОСОБА_3 , та їх приховування останнім, які взято державним виконавцем, як вихідні дані при визначенні базової суми прибутків, виникла необхідність забезпечення певних доказів.

Вказувала, що відомості стосовно роботи та доходів ОСОБА_3 , наданих ним на вимогу державного виконавця, не відповідають дійсності. Внаслідок чого неможливо обрахувати загальну та достовірну суму заборгованості зі сплати аліментів.

Зазначала, що намагалася отримати докази, проте отримувала відмову з посиланням на їх надання за вимогою суду.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2019 року в задоволенні заяви про забезпечення доказів відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про забезпечення доказів.

Як на підставу скасування ухвали посилалася на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо не обґрунтування заявником необхідності забезпечення доказів, оскільки в заяві ОСОБА_1 зазначала про складнощі в отриманні таких доказів. Вказала, що ОСОБА_3 приховує від виконавчої служби фактичні доходи, а відтак неможливо достовірно встановити загальну суму заборгованості по аліментах та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, необхідну для розгляду справи по суті, а забезпечення доказів є необхідним.

Крім того, як на підставу скасування ухвали посилалася на те, що в порушення ст. 118 ЦПК України вона не була повідомлена про день, час і місце розгляду заяви та розглянуто заяву з порушенням строку.

За наведених обставин просила скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 04.07.2019 та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Відповідач ОСОБА_3 своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених в ній.

Відповідач ОСОБА_4 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялись у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами статей 12, 81 ЦПК України, основою цивільного процесу є принцип змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених Цивільним процесуальним кодексом.

Оскільки, отримання позитивного судового рішення залежить від обсягу наданих належних, достовірних та допустимих доказів, законодавець, з метою сприяння сторонам в поданні відповідного доказу, передбачив механізм доказування сторонами своїх вимог або заперечень за допомогою певних процесуальних дій.

Так, Цивільним процесуальним кодексом України передбачено механізм витребування доказів як способу забезпечення доказів (ст. 116 ЦПК) та витребування доказів (ст. 84 ЦПК).

Незважаючи на те, що законодавець в ЦПК відмежував ці поняття та закріпив різними статтями, ОСОБА_1 помилково ототожнює витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим, та витребування доказів як сприяння суду сторонам, в поданні відповідного доказу, який неможливо отримати самостійно.

Оскільки ці процесуальні дії відрізняються метою їх вчинення, а також порядком виконання, тому необхідно звернутися до тлумачення останніх.

Так, «забезпечувати» - відповідно до Великого тлумачного словнику української мови - це створювати надійні умови для здійснення чого-небудь, захищати, охороняти кого-, що-небудь від небезпеки.

«Витребувати» - одержувати щось на вимогу, запропонувати комусь з`явитися, викликати листом.

Отже, механізм витребування доказів - це спосіб допомогти стороні в отриманні тих чи інших доказів, які вона не може отримати самостійно, в той час як забезпечення - це певні процесуальні дії з метою охорони, захисту кого-, що-небудь від небезпеки у майбутньому.

Згідно зі ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦПК суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Аналізуючи у системному зв`язку положення ч. 1 ст. 84 та ч. 1 ст.116 ЦПК України можливо чітко визначити, що метою заяви про забезпечення доказів є допомога особам, котрі беруть участь у справі, одержати для подання до суду докази, отримання яких у майбутньому може стати неможливим або ускладненим. Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. При цьому, такі докази мають існувати на момент подання заяви про забезпечення доказів, і особа, яка подає відповідну заяву, повинна вказати на обставини, що можуть свідчити про те, що в майбутньому певний доказ може бути втрачений, або його стане складніше подати.

Колегія судів відхиляє доводи апеляційної скарги, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про забезпечення доказів шляхом їх витребування,

За приписами ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів обов`язково зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про витребування доказів як спосіб забезпечення доказів. Як на підставу задоволення заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що у позивачки виникають складнощі, через відмову у надані документів з посиланням на їх надання за вимогою суду.

Разом з тим, механізм допомоги сторонам у яких виникають складнощі в отриманні доказів, і які вони не можуть одержати самостійно, передбачено ст. 84 ЦПК України.

Тобто, оскільки у заяві ОСОБА_1 посилається на існування складнощів в отриманні доказів їх потрібно витребувати за правилами ст. 84 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення питання про забезпечення доказів.

Сукупність вищезазначених обставин та положень закону приводить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно розгляду заяви за відсутності заявника, то ч. 2 ст. 118 ЦПК України встановлено скорочені строки розгляду заяви про забезпечення доказів, а саме не пізніше п'яти днів з дня її надходження до суду, а тому неявка заявника не перешкоджає розгляду поданої заяви, як то передбачено ч. 3 ст. 118 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом порушено строки розгляду заяви, встановлені ч. 2 ст. 118 ЦПК України. Проте, таке порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення доказів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2019 року про забезпечення доказів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2019 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді Л.Д. Махлай

О.І. Шкоріна