справа № 462/4835/19
Провадження № <Номер провадження>
УХВАЛА

31 липня 2019 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б. М., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з серпня по грудень 2018 року та 28 днів січня 2019 року в розмірі 31 375,20 грн.

Розглянувши надані матеріали справи, приходжу до висновку, що слід відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Положенням ч. 1 ст. ст. 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Конституційний Суд України в рішенні № 4-рп/2012 від 22.02.2012р. дійшов висновку, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Як вбачається із заяви та долучених матеріалів ОСОБА_1 06.08.2018 року звільнена з підприємства за власним бажанням, заборгованість по заробітній платі у розмірі 25 361,77 грн. була виплачена їй 28.01.2019 року, що підтверджується довідкою від 01.03.2019 року та поточною випискою Філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 28.02.2019 року.

Про те, що виплата зазначених коштів здійснена 28.01.2019 р. зазначає і сама заявник в заяві про видачу судового наказу.

Відтак з даної дати має обчислюватись тримісячний строк позовної давності для звернення із зазначеною вимогою, тобто строк позовної давності звернення заявниці з даною заявою сплив 28 квітня 2019 року.

Натомість, така заява подана до суду засобами поштового зв`язку лише 25.07.2019 року, тобто з пропуском встановленого законом трьохмісячного строку з моменту, коли боржник фактично розрахувався зі стягувачем (заявником).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

За наведеного, враховуючи, що заявниця звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу поза межами строків позовної давності щодо вимог про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити.

При цьому, суд роз`яснює заявниці, що згідно ч.2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 160, 163, 165, 258, 260 ЦПК України,

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення із Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: (підпис) Б. М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б. М. Гедз