ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1212/19 Справа № 185/8600/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Палюх Т.Д. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2005 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за договором позики (т.1 а.с.2-4).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_8 посилався на те, що 21 квітня 2005 року між ним та ОСОБА_9 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Іщик М.В. за реєстровим №877, відповідно до умов якого він надав відповідачу у борг 25000 грн., які він зобов'язався повернути у строк до 21 травня 2005 року, без відсотків. З метою забезпечення виконання зобов'язання за договором позики відповідач зобов'язався передати позивачу у заставу належний йому на праві власності автомобіль марки ВАЗ 31519, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1, вартість якого за згодою сторін складає 50000 грн. Сторони домовилися про те, що автомобіль до повного розрахунку позичальника перед позикодавцем буде знаходитись на автомобільній стоянці на перехресті вул. К.Маркса та вул. Інтернаціональної у м. Павлограді, а свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі від цього автомобіля будуть зберігатись у позикодавця (п. 8 договору позики). У порушення умов договору позики, ОСОБА_9 не повернув отримані у борг грошові кошти, не передав предмет застави. У подальшому, 24 червня 2005 року, приватним нотаріусом Іщик Н.В. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки ВАЗ 31519, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1, на підставі якого 25 червня 2005 року було відкрито виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт на вказаний транспортний засіб. Однак, виявилося, що автомобіль відповідача знято з реєстраційного обліку, а тому державним виконавцем складено акт про відсутність арештованого майна боржника. На підставі викладеного ОСОБА_8 просив суд стягнути з ОСОБА_9 на свою користь борг за договором позики у сумі 25000 грн, індекс інфляції - 175 грн., 3% річних - 69,86 грн, а також витрати на вчинення виконавчого напису у сумі 350 грн. та моральну шкоду, яку він оцінив у 20000 грн. (т.1. а.с.2-4).

Ухвалою суду першої інстанції від 16 серпня 2005 року вжито заходи забезпечення позову, накладено арешт на автомобіль марки ВАЗ 21063 д/н НОМЕР_4, кузов НОМЕР_5 та заборонено його відчуження, а також заборонено відчуження домоволодіння АДРЕСА_1, яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_9 (т.1 а.с.24).

У вересні 2005 року ОСОБА_9 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_8 про визнання недійсним договору позики від 21 квітня 2005 року, посилаючись на удаваність цього правочину (т.1 а.с.59-61, 68-70).

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 25244,86 грн, а також 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (т.1 а.с.97).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2009 року вищевказане заочне рішення від 22 травня 2008 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1.а.с.153).

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2009 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про визнання договору недійсним залишено без розгляду (т.1 а.с.173).

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер позивач ОСОБА_8 (т.1 а.с.209).

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер відповідач ОСОБА_9 (т.1 а.с.215)

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2017 року до участі у справі залучено правонаступників померлого позивача ОСОБА_8 - ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також неповнолітнього ОСОБА_4, від імені якого діє його законний представник ОСОБА_3. Залучено до участі у справі правонаступників померлого відповідача ОСОБА_9- ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_13 (т.2 а.с.20).

Правонаступниками позивача ОСОБА_8 подано до суду уточнену позовну заяву до правонаступників відповідача ОСОБА_9, в якій, останні посилались на те, що у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_14 умов договору позики від 21 квітня 2005 року утворилася заборгованість у сумі 124613,70 грн., яка складається із основного боргу - 25000 грн., інфляційних витрат - 91150 грн., 3% річних - 8463,70 грн. Просили суд стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 (з кожного окремо) на користь кожного з позивачів по 1/9 частки вказаної заборгованості, тобто по 13845,96 грн., в тому числі основний борг - 2777,78 грн., інфляційні витрати - 10127,78 грн. та 3% річних - 940,41 грн. Крім того позивачі просили стягнути з відповідачів на їхню користь по 1/6 частки витрат, понесених ОСОБА_8 на вчинення виконавчого напису від 24 червня 2005 року - по 38,89 грн., з кожного окремо (т.2 а.с.3-7).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, неповнолітнього ОСОБА_1, від імені якого діє його законний представник ОСОБА_3 - відмовлено. Скасовано заборону відчуження спадкового майна, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1(що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 21.06.1995року), автомобіля марки ВАЗ 21063 д/н НОМЕР_4, кузов № НОМЕР_2), яке належало ОСОБА_9, 1937 року народження, які накладені на підставі ухвал Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2005 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за договором позики (т.2 а.с.108, 109).

З таким рішенням не погодилися позивачі, звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просили його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що відсутність у відповідачів свідоцтва про право на спадщину не позбавляє їх права спадщину, а лише обмежує їх розпорядження спадковим майном, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передчасність заявлених позовних вимог та судом безпідставно скасовані вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову (т.2 а.с.135-138).

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з положенням ч.2 ст. 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 квітня 2005 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Іщик М.В. за реєстровим № 877, відповідно до умов якого ОСОБА_8 позичив ОСОБА_9 25000 грн., які він зобов'язався повернути у строк до 21 травня 2005 року, без нарахування відсотків.

Пунктами 5-7 вказаного договору сторони погодили, що з метою забезпечення виконання зобов'язання за цим договором позичальник передає позикодавцю у заставу належний йому на праві власності автомобіль марки ВАЗ 31519, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1, вартість якого за згодою сторін складає 50000 грн.

Сторони домовилися про те, що автомобіль до повного розрахунку ОСОБА_9 перед ОСОБА_8 буде знаходитись на автомобільній стоянці на перехресті вул. К.Маркса та вул. Інтернаціональної у м. Павлограді, де він має зберігатись до повернення боргу, а свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі від цього автомобіля будуть зберігатись у позикодавця (п. 8 договору позики).

Згідно п.10 укладеного договору якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний на вимогу позикодавця сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми (т.1. а.с.8).

У порушення умов договору від 21 квітня 2005 року ОСОБА_9 не повернув грошові кошти ОСОБА_8, не виконав свої зобов'язання щодо предмету застави, передбачені вищевказаним п.8 договору позики.

24 червня 2005 року, приватним нотаріусом Іщик Н.В. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки ВАЗ 31519, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1 (т.1.а.с.7)

На підставі вищевказаного виконавчого документу, 25 червня 2005 року державним виконавцем ВДВС Павлоградського МУЮ Безверхим В.В. було відкрито виконавче провадження (т.1 а.с.11)

Постановою державного виконавця від цієї ж дати накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_9 та оголошено заборону його відчуження (т.1.а.с.13).

05 та 16 серпня 2005 року державним виконавцем складені акти про відсутність на автомобільній стоянці за адресою: м. Павлоград, перехрестя вулиць К.Маркса та Інтернаціональної предмета застави - автомобіля марки ВАЗ 31519, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1 (т.1 а.с.14, 15).

Постановою державного виконавця від 16 серпня 2005 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у зв"язку із відсутністю майна, визначеного виконавчим документом, на яке необхідно звернути стягнення, а саме вищевказаного автомобіля (т.1 а.с.17).

16 серпня 2005 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за договором позики (т.1 а.с.1-4).

ІНФОРМАЦІЯ_7 позивач ОСОБА_8 помер (т.1 а.с.209).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2009 року встановлено факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_8 з лютого 1998 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_7 (т.1.а.с.228)

03 грудня 2009 року із заявою про прийняття спадщини до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори звернувся батько померлого позивача - ОСОБА_2 та державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 1000 (т.1 а.с.224, 226).

Крім того, 14 грудня 2009 року із заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_3, як законний представник (мати) неповнолітніх дітей спадкодавця - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.226 зворот).

17 грудня 2009 року, ОСОБА_3 було подано заяву про прийняття спадщини і в своїх інтересах, як співмешканки спадкодавця (т.1 а.с. 227).

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер відповідач ОСОБА_9, після смерті якого відкрилася спадщина та із заявою про прийняття якої 25 листопада 2013 року до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори звернулися його діти - відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 і на підставі їх заяви нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 363/2013 (т.1.а.с.215-222).

Постановою державного нотаріуса від 14 травня 2015 року було відмовлено відповідачам у вчинені нотаріальних дій - видачі на їх ім'я свідоцтв про право на спадщину за законом на все спадкове майно у зв'язку із відсутністю факту родинних відносин між померлим ОСОБА_9 та неналежністю спадкового майна - житлового будинку АДРЕСА_1 спадкодавцю(т.1 а.с.97).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року встановлено факт, що ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8, є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6. Встановлено факт належності ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8, свідоцтва про право особистої власності на будинок АДРЕСА_1, виданого 21 червня 1995 року виконавчим комітетом Павлоградської районної ради народних депутатів (т. 2 а.с.102).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що на час ухвалення рішення спадкоємці ОСОБА_9 не отримали свідоцтва про право на спадщину, розмір часток кожного не визначений, а тому дійшов висновку, що позовні вимоги спадкоємців ОСОБА_8 заявлені передчасно, однак, з такими висновками суду погодитися не можливо, оскільки суд дійшов них через неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України).

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30 травня 2008 року роз"яснено, отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов'язком спадкоємця. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу.

21 квітня 2005 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Іщик М.В. за реєстровим № 877, відповідно до умов якого ОСОБА_8 позичив ОСОБА_9 25000 грн., які він зобов'язався повернути у строк до 21 травня 2005 року, без нарахування відсотків.

Пунктами 5-7 вказаного договору сторони погодили, що з метою забезпечення виконання зобов'язання за цим договором позичальник передає позикодавцю у заставу належний йому на праві власності автомобіль марки ВАЗ 31519, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1, вартість якого за згодою сторін складає 50000 грн. Сторони домовилися про те, що автомобіль до повного розрахунку ОСОБА_9 перед ОСОБА_8 буде знаходитись на автомобільній стоянці на перехресті вул. К.Маркса та вул. Інтернаціональної у м. Павлограді, де він має зберігатись до повернення боргу, а свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та ключі від цього автомобіля будуть зберігатись у позикодавця (п. 8 договору позики).

Згідно п.10 укладеного договору якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний на вимогу позикодавця сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми (т.1. а.с.8).

У порушення умов договору від 21 квітня 2005 року ОСОБА_9 не повернув грошові кошти ОСОБА_8, не виконав свої зобов'язання щодо предмету застави, передбачені вищевказаним п.8 договору позики.

24 червня 2005 року, приватним нотаріусом Іщик Н.В. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки ВАЗ 31519, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1 (т.1.а.с.7)

На підставі вищевказаного виконавчого документу, 25 червня 2005 року державним виконавцем ВДВС Павлоградського МУЮ Безверхим В.В. було відкрито виконавче провадження (т.1 а.с.11)

Постановою державного виконавця від цієї ж дати накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_9 та оголошено заборону його відчуження (т.1.а.с.13).

05 та 16 серпня 2005 року державним виконавцем складені акти про відсутність на автомобільній стоянці за адресою: м. Павлоград, перехрестя вулиць К.Маркса та Інтернаціональної предмета застави - автомобіля марки ВАЗ 31519, 2004 року випуску, д/н НОМЕР_1 (т.1 а.с.14, 15).

Постановою державного виконавця від 16 серпня 2005 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у зв"язку із відсутністю майна, визначеного виконавчим документом, на яке необхідно звернути стягнення, а саме вищевказаного автомобіля (т.1 а.с.17).

16 серпня 2005 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за договором позики (т.1 а.с.1-4).

ІНФОРМАЦІЯ_7 позивач ОСОБА_8 помер (т.1 а.с.209).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2009 року встановлено факт проживання однією сім'єю без шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_8 з лютого 1998 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_7 (т.1.а.с.228)

03 грудня 2009 року із заявою про прийняття спадщини до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори звернувся батько померлого позивача - ОСОБА_2 та державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 1000 (т.1 а.с.224, 226).

14 грудня 2009 року із заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_3, як законний представник (мати) неповнолітніх дітей спадкодавця - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.226 зворот).

17 грудня 2009 року, ОСОБА_3 було подано заяву про прийняття спадщини і в своїх інтересах, як співмешканки спадкодавця (т.1 а.с. 227).

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер відповідач ОСОБА_9, після смерті якого відкрилася спадщина та із заявою про прийняття якої 25 листопада 2013 року до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори звернулися його діти - відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6 і на підставі їх заяви нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 363/2013 (т.1.а.с.215-222).

Постановою державного нотаріуса від 14 травня 2015 року було відмовлено відповідачам у вчинені нотаріальних дій - видачі на їх ім'я свідоцтв про право на спадщину за законом на все спадкове майно у зв'язку із відсутністю факту родинних відносин між померлим ОСОБА_9 та неналежністю спадкового майна - житлового будинку АДРЕСА_1 спадкодавцю(т.1 а.с.97).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2015 року встановлено факт, що ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8, є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6. Встановлено факт належності ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8, свідоцтва про право особистої власності на будинок АДРЕСА_1, виданого 21 червня 1995 року виконавчим комітетом Павлоградської районної ради народних депутатів (т. 2 а.с.102).

На час розгляду справи, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 договір позики є чинним, не визнавався недійсним у встановленому законом порядку.

Таким чином, у ОСОБА_9 перед ОСОБА_8, за життя кожного, існувала заборгованість за договором позики у сумі 25000 грн., яка ОСОБА_9 добровільно не була сплачена.

Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту договору позики від 21 квітня 2005 року вбачається, що ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_8 безвідсоткову позику у розмірі 25000 грн. та зобов'язався її повернути у строк до 21 травня 2005 року (т.1 а.с.8).

Після спливу цього строку ОСОБА_9 зобов'язання не виконав, а тому прострочив виконання зобов'язання. Відтак, наявні правові підстави для застосування відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 625 ЦК України.

За період з 22 травня 2005 року по 01 вересня 2017 року (день подання позивачами, які є спадкоємцями ОСОБА_8, позовної заяви) інфляційні витрати становлять:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційні витрати
22.05.2005 року- 01.09.2017 року25000 грн.4,63890954,79 грн.

Сукупний індекс інфляції розраховано за формулою: II cр=II1 * II2...х IIX/100^n, де: II1 - індекс інфляції за перший місяць заборгованості;

II2 - індекс інфляції за другий місяць заборгованості;

IIX - індекс інфляції за останній місяць заборгованості;

n - кількість місяців заборгованості.

Інфляційні витрати розраховано за формулою : С.інфл = С* ІІ ср., де С- сума боргу; ІІ ср. - сукупний індекс інфляції.

І сума бргу з урахуванням індексу інфляції розрахована за формулою: С заг.=С+С інфл., де С - сума боргу4

Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, позивачі - спадкоємці померлого ОСОБА_8, просили стягнути інфляційні витрати у сумі 91150 грн., допустивши похибку у розрахунку.

Колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити вказані позовні вимоги, стягнувши з відповідачів на користь позивачів інфляційні витрати у сумі 90954 грн.79 коп. у рівних частках з огляду на наступне.

За період з 22 травня 2005 року по 01 вересня 2017 року 3% річних складають:

Сума боргу, грн.Період прострочення Кількість днів прострочення Розмір відсотків річнихЗагальна сума відсотків, грн.
2500022.05.2005 року- 01.09.2017 року44863%9211,64

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з позовної заяви, позивачі просили стягнути з відповідачів 3% річних у сумі 8463 грн. 70 коп. Сума відсотків за період прострочення складає 9211 грн. 64 коп., тобто більше заявленої суми до стягнення.

Однак, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства слід стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_6, з кожного, на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, як законного представника неповнолітнього ОСОБА_1 3% річних у сумі 8463 грн.70 коп. в рівних частках.

Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Отже, з кожного з відповідачів, як спадкоємців ОСОБА_9, на користь кожного з позивачів, як спадкоємців ОСОБА_8, підлягає стягненню заборгованість за договором позики, всього по 13842 грн. 28 коп., в тому числі: основний борг - по 2777 грн. 78 коп., інфляційні витрати - по 10106 грн. 09 коп., 3% річних - по 940 грн. 41 коп.

Щодо позовних вимог про стягнення витрат на здійснення ОСОБА_8 виконавчого напису нотаріуса від 24 червня 2005 року у сумі 350 грн., слід зазначити, що вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження цих витрат (квитанції, тощо), а також такі витрати не передбачені умовами договору позики.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2018 року скасувати та постановити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 370, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з кожного окремо, на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 21 квітня 2005 року у сумі по 13842 грн. 28 грн., яка складається із: основного боргу - 2777 грн. 78 коп., інфляційних витрат - 10106 грн. 09 коп., трьох відсотків річних - 940 грн. 41 коп. та судові витрати в розмірі - 344 грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з кожного окремо, на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 21 квітня 2005 року у сумі по 13842 грн. 28 грн., яка складається із: основного боргу - 2777 грн. 78 коп., інфляційних витрат - 10106 грн. 09 коп., трьох відсотків річних - 940 грн. 41 коп. та судові витрати в розмірі - 344 грн. 15 коп.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з кожного окремо, на користь ОСОБА_3, яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 21 квітня 2005 року у сумі по 13842 грн. 28 грн., яка складається із: основного боргу - 2777 грн. 78 коп., інфляційних витрат - 10106 грн. 09 коп., трьох відсотків річних - 940 грн. 41 коп. та судові витрати в розмірі - 344 грн. 15 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє як законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді