Справа № 368/1078/19
Рішення 2/368/557/19

Іменем України

"17" вересня 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Назаренко А.І.

з участю позивача ОСОБА_1

та представника позивача адвоката Лисюк О.В.

розглянувши під час підготовчого засідання в залі суду м. Кагарлик цивільну справу в загальному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

встановив:

позивач та її представник просять суд визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на будинок садибного типу з по господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 61,40 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , обґрунтовуючи позов наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21 лютого 2013 року, серія НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: на будинок садибного типу з по господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 61,40 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого був ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки від 15.08.2019 року вих. № 550, виданої Черняхівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, вона прийняла фактично спадщину після свого чоловіка шляхом спільного проживання в індивідуальному житловому будинку з 1987 року по день смерті чоловіка.

Відповідно до висновку про технічний стан нерухомого майна від 30.07.2019 року № 93 державна реєстрація права власності власником ОСОБА_6 не проводилась.

В свою чергу, її чоловік - ОСОБА_6 , згідно Довідки від 15.08.2019 року вих. № 549, виданої Черняхівською сільською радою Кагарлицького району Київської області набув вказаний будинок у власність шляхом фактичного прийняття спадщини на протязі шести місяців після смерті свого батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 також шляхом спільного проживання в даному будинку.

Відповідно до рішення Черняхівської сільської ради Кагарлицького району № 246 від 27.03.2003 року право власності на будинок та по господарські споруди, розташовані в АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_7 . Проте за оформленням права власності на будинок не зверталися.

Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування (встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273 ЦК).

У неї з чоловіком є п`ятеро спільних дітей, проте вони не заперечують проти визнання права власності в порідку спадкування за законом на будинок та погосподарські споруди саме: за нею. Інших дітей у чоловіка та близьких родичів не було, заповіт він не складав, тому за законом вона, ОСОБА_1 - його дружина, стала спадкоємицею першої черги, якій залишилось все майно після смерті чоловіка, в тому числі і будинок.

12.07.2019 року вона звернувся до приватного нотаріуса Кагарлицького нотаріального округу Київської області - Воловенко Р.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , проте отримала відмову, в зв`язку з тим, що відсутній документ, який підтверджує право власності на будинок. І їй було рекомендовано звернутися до суду із заявою про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Таким чином, вона не може реалізувати своє право власності, яке виникає на підставі спадкування за законом.

Ст. 41 Конституції України гарантує кожному громадянину України непорушність права приватної власності, і ніхто не може бути протиправно позбавлений його права власності.

Ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України вказує на те, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а отже і права власності на нього.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На момент смерті її чоловіка у праві його власності перебував вищезгаданий будинок, а отже, за правилом, встановленим ст.. 1218 ЦК України, право власності на дане нерухоме майно перейшло до спадкоємців за законом першої черги, яким є вона, ОСОБА_1 .

За цих обставин, у відповідності до ч. 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, вона набула право власності на все спадкове майно. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, а право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підготовче засідання не з`явилися, подавши кожний з них заяви, в яких вони визнають позовні вимоги та не заперечують проти їх задоволення.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши позивача та її представника і вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 234 Цивільного-процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 . помер ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до складу, крім іншого майна, якої входить житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 .

Отже, після смерті ОСОБА_6 залишився вищезазначений житловий будинок.

Відповідно до довідки від 15.08.2019 року вих. № 550, виданої Черняхівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, позивач прийняла фактично спадщину після свого чоловіка шляхом спільного проживання в індивідуальному житловому будинку з 1987 року по день смерті чоловіка.

Відповідно до висновку про технічний стан нерухомого майна від 30.07.2019 року № 93 державна реєстрація права власності власником ОСОБА_6 не проводилась.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до рішення Черняхівської сільської ради Кагарлицького району № 246 від 27.03.2003 року право власності на будинок та по господарські споруди, розташовані в АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_7 .

Проте за оформленням права власності на будинок не зверталися.

Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право па спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування (встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273 ЦК).

У позивача з чоловіком є п`ятеро спільних дітей, які не заперечують проти визнання права власності в порідку спадкування за законом на будинок та погосподарські споруди саме за позивачем. Інших дітей у чоловіка та близьких родичів не було, заповіт він не складав, тому за законом позивач, ОСОБА_1 - його дружина, стала спадкоємицею першої черги, якій залишилось все майно після смерті чоловіка, в тому числі і будинок.

Спадщина, яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , позивачем прийнята шляхом звернення з заявою про її прийняття до приватного нотаріуса, що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи у Спадковому реєстрі та повідомленнями нотаріуса.

Спадкова справа приватним нотаріусом заведена 07.10.2016 року та зареєстрована у нотаріуса за реєстровим № 71/2016, що підтверджується інформацією надаю нотаріусом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У зв`язку з відкриттям спадщини позивачі у порядку передбаченого ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Правом власності, згідно частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Про те, оформити спадкові права на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті спадкодавця позивач не має змоги, так як вказаний будинок спадкодавцем за життя не був зареєстрований у визначеному законодавчо встановленому порядку, а тому відсутній правовстановлюючий документ на об`єкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підтверджує право власності на нього, а тому нотаріусом відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, що підтверджується листом нотаріуса.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили.

Вказане в судовому засіданні підтверджується наявними в справі доказами, які є належними та допустимими, а тому суд визнає за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на будинок садибного типу з по господарськими будівлями та спорудами (загальна площа приміщень 61,4 кв. м., житлова площа 46,0 кв. м., допоміжна площа 6,5 кв. м., літніх неопалювальних приміщень 8,9 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (сарай під літ. Б, сарай під літ б1, навіс під літ.б2, погріб з шийкою під літ. В, літня кухня під літ. Г, ворота під літ. h1, хвіртка h2, огорожа під літ. h3, огорожа під літ. h4, огорожа під літ. h5, колодязь питний під літ. L, ганок під літ. N), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись Законом України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат», ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» , затверджена наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, ст. ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державно реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1 ) в порядку спадкування право власності на будинок садибного типу з по господарськими будівлями та спорудами (загальна площа приміщень 61,4 кв. м., житлова площа 46,0 кв. м., допоміжна площа 6,5 кв. м., літніх неопалювальних приміщень 8,9 кв. м.) з надвірними спорудами та будівлями (сарай під літ. Б, сарай під літ б1, навіс під літ.б2, погріб з шийкою під літ. В, літня кухня під літ. Г, ворота під літ. h1, хвіртка h2, огорожа під літ. h3, огорожа під літ. h4, огорожа під літ. h5, колодязь питний під літ. L, ганок під літ. N), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.09.2019 р.

Суддя І.І. Шевченко