ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року

м.Харків

справа № 638/4201/16-ц

провадження № 22-ц/818/926/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

Головуючого : Колтунової А.І.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.

за участю: секретаря - Семикрас О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2016 року, ухвалене суддею - Семіряд І.В., в залі суду в м. Харкові,-

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що вона з ОСОБА_2 з 01 грудня 2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею і повністю знаходяться на її утриманні.

Також позивач виховує доньку від першого шлюбу ОСОБА_5

ОСОБА_2 проживає окремо в м. Києві, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у вихованні і в розвитку дитини участі не приймає.

Позивач зазначає, що їх син відвідує спортивний клуб, добре навчається у школі, вивчає іноземну мову з репетитором, все це потребує додаткових фінансових затрат.

Їй відомо, що відповідач працює у спортивному клубі «MEGA GYM» в м. Києві на посаді тренера і має дохід у розмірі 10 000,00 грн., інших утриманців у нього немає.

У зв'язку з чим, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до його повноліття. Крім того, просила стягнути додаткові витрати на утримання дитини у сумі 1250,00 грн. та покласти судові витрати на відповідача.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 21 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання дитини ОСОБА_4, та додаткові витрати у розмірі 1 250,00 грн., починаючи з 17 березня 2016 року до його повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 551,20 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 1 250,00 грн., змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача та стягнути аліменти у твердій грошовій суму -в розмірі 1 100,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову. Здійснити перерахунок витрат, які понесли сторони у зв'язку із розглядом справи, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу та судовий збір пропорційно до вимог, які будуть задоволені судом. В обґрунтування апеляційної скарги посилалась на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Вказує, що 12 вересня 2016 року відповідач звільнився з займаної посади тренера, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків та записом у трудовій книжці. Таким чином, на момент ухвалення рішення суду, він не мав стабільного доходу. Стягнення аліментів на дитину в даному випадку у частці від доходів призводить до порушення прав відповідача, оскільки він немає коштів у такому розмірі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Окрім того, відповідач має ще одну дитину, що повинно бути враховано судом при визначенні розміру аліментів. ОСОБА_2 не ухиляється від своїх батьківських обов'язків стосовно сина, про що свідчать постійні перекази коштів. Також зазначає, що відповідно до чинного законодавства України прожитковий мінімум для дитини, віком від 6 до 18 років, з 01 липня 2018 року встановлено у сумі 1 944,00 грн., 50% від цієї суми становить 972,00 грн., натомість з відповідача стягують приблизно по 3 000,00 грн. на місяць, а за січень 2018 року взагалі 4 678,33 грн. ОСОБА_1 не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо. Позивач самостійно, на власний розсуд, обрала гуртки, у яких займається їх син ОСОБА_4, що не є підставою для стягнення додаткових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надано відповідь на відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1, в якому вона просила задовольнити їх апеляційну скаргу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу та заперечень на відзив, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та додаткові витрати у сумі 1250,00 грн., починаючи з 17 березня 2016 року до його повноліття, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є батьком дитини, зобов'язаний надавати допомогу на його утримання. Оскільки такої допомоги він не надає, то є правові підстави для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частині усіх видів його доходу.

Крім того, позивачем надані докази про те, що нею понесені витрати на розвиток особливих здібностей дитини, а саме, оплату секції по самообороні у спортивному клубі «Олімп», тренажерного залу та абонементу на заняття брейк - денсом.

Половина зазначених витрат підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до частин 1,2,5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам цивільно - процесуального закону рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 грудня 2007 року по 04 жовтня 2016 року (а.с. 7).

Від шлюбу мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Сторони однією сім'єю не проживають. Дитина проживає з матір'ю ОСОБА_1, батько дитини проживає окремо в місті Києві.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до положень ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом..

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 мала право звернутися з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини з відповідача на її користь, в тому числі просить їх стягнення у частці від доходу відповідача.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

На час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що відповідач працював у ТОВ «Спорт - проект», ТОВ «Лаймове світло», СПД та отримував дохід (а.с. 51-52).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у частині від усіх видів його доходу, що відповідає вимогам частини 3 статті 181 СК України.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі про те, що він зараз не має постійного місця роботи, оскільки його не влаштовує запропонована йому заробітна платня, не є правовою підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.

Та обставина, що відповідач в майбутньому звільнився з посади, не є підставою для стягненню з нього аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки відповідно до частини 3 статті 181 СК України право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина.

В редакції частини 1 статті 184 СК України, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, було передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Проте, колегія суддів враховує, що відповідач є працездатним, має дві вищі освіти, тобто може працевлаштуватися на постійне місце роботи, у зв'язку з чим погоджується з висновками суду про те, що є підстави для стягнення аліментів у частковому відношенні до доходів відповідача.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів - 1/3 частина з усіх видів доходу відповіда, належним чином не обґрунтований як позивачем при пред'явленні позову, так і судом при ухваленні судового рішення.

Колегія суддів вважає можливим зменшити розмір аліментів з 1/3 частини усіх видів заробітку до ј частини усіх видів заробітку відповідача, починаючи з 17 березня 2016 року до 17 травня 2017 року не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, а з 17 травня 2017 року не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі про те, що оскільки відповідач не був працевлаштований, то йому нарахована заборгованість по аліментам, виходячи з даних про середню заробітну плату у м.Києві, що є надмірно великою, у зв'язку з чим виникла заборгованість у сумі більше 75 000,00 грн., не є підставою для зміни способу стягнення аліментів, але колегією суддів це враховано при визначенні розміру аліментів та його зменшення з 1/3 частини до ј частини.

Доводи відповідача, що він має другу дитину, на утримання якої також зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, судом першої інстанції не були враховані, скільки дитина ОСОБА_6, народився 21 лютого 2018 року (а.с. 110).

Судом апеляційної інстанції зазначені обставини також враховані при визначенні розміру аліментів.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в зазначеній частині підлягає зміні, а апеляційна скарга ОСОБА_2 частковому задоволенню.

Що стосується рішення суду першої інстанції про стягнення додаткових витрат, понесених на розвиток здібностей дитини, у сумі 1250,00 грн., то колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині також підлягає зміні.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, законодавець пов'язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 з 15 вересня 2015 року відвідує заняття по самообороні у спортивному клубі «Олімп» (а.с. 18).

Проте, при розгляді справи не були надані докази, які підтверджують яку саме суму було сплачено позивачем за заняття дитини в цій секції.

В матеріалах справи є докази сплати позивачем абонемента на зайняття фітнесом, а саме, відвідування тренажерного залу (а.с. 28-29).

Разом з тим, позивачем не надано доказів, що фітнесом займалася дитина, а не інші особи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у суді першої інстанції були відсутні правові підстави для стягнення суми додаткових витрат саме в сумі 1250,00 грн.

Проте, колегія суддів вважає, що правильним є рішення суду першої інстанції в частині стягнення Ѕ частини витрат, сплачених за зайняття дитиною брейк - денсом в сумі 110,00 грн.

Сплата суми у розмірі 220,00 грн. позивачем підтверджена належними та допустимими доказами (а.с. 29).

Доводи апеляційної скарги про те, що зайняття дитини танцями не є розвитком здібностей дитини, не є обґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції на підставі пунктів 3,4 часини 1 статті 376 ЦПК України підлягає зміні.

Колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції у повному обсязі на підставі п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України, оскільки ОСОБА_2 отримав SMS повідомлення про час та місце слухання справи (а.с. 55).

Оскільки колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції, то відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України підлягають перерозподілу судові витрати у справі.

Відповідно до рішення суду з ОСОБА_2 на користь держави стягнутий судовий збір в сумі 551,20 грн., зазначена сума зміні не підлягає, оскільки сума судового збору є мінімальною.

За подачу апеляційної скарги відповідачем сплачений судовий збір в сумі 836,80 грн. (а.с. 151).

Оскільки колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу, то відповідачу підлягає поверненню судовий збір у сумі 418,40 грн.

На підставі ч.10 ст. 140 ЦПК України колегія суддів зараховує суму, яка підлягає поверненню відповідачу та стягує з нього на користь держави 132,80 грн.

Колегія суддів не вбачає правових підстав для стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат за надання професійної правничої допомоги, оскільки суду не надано доказів, а саме, квитанцій, що зазначені витрати позивачем понесені, також не наданий акт виконання робіт.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 367, 368, ч.1 ст. 369, ст. 371, п.2 ч.1 ст. 374, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, ст. 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2016 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, починаючи з 17 березня 2016 року до його повноліття.

Мінімальний розмір аліментів, починаючи з 17 березня 2016 року по 17 травня 2017 року, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 17 травня 2017 року не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, додаткові витрати у сумі 110,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 132,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2019 року.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук