РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/188/19
Провадження № 2/327/88/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2019 року смт. Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Завіновської А.П.

при секретарі судового засідання Літвіновій Т.А.,

за участю представника позивача адвоката Комаря Г.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Розівської дослідної станції державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України та територіальної громади в особі Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Розівська державна нотаріальна контора ГТУЮ у Запорізькій області, про визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и в:

04.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Розівської дослідної станції державної установи Інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України та територіальної громади в особі Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Розівська державна нотаріальна контора ГТУЮ у Запорізькій області, про визнання права власності на квартиру, в обґрунтування якого зазначав наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.05.1992 року, посвідченого Розівською селищною радою Куйбишевського району Запорізької області, реєстровий номер 626, він придбав у Розівській дослідній станції окрему трьохкімнатну квартиру, що складала 1/8 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно реєстраційного посвідчення, Бердянським бюро технічної інвентаризації, було зареєстровано право власності на 1/8 частку вказаного житлового будинку та видано технічний паспорт.

Він разом зі своєю родиною проживає у придбаній квартирі до цього часу, сплачуючи при цьому комунальні платежі та утримуючи її в належному санітарно-технічному стані.

В лютому 2019 році з метою реалізації свого права на розпорядження квартирою, він звернувся до Розівської держаної нотаріальної контори ГТУЮ у Запорізькій області з приводу продажу квартири, водночас нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через відсутність в договорі купівлі-продажу місцезнаходження (адреси) квартири.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив визнати право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 69,6 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м., до складу якої входить: житлова кімната площею 11,6 кв.м., житлова кімната площею 18,8 кв.м., житлова кімната площею 13,9 кв.м., кухня площею 10,5 кв.м., коридор площею 5,4 кв.м., коридор площею 2,5 кв.м., ванна кімната площею 2,6 кв.м., туалет площею 1,1 кв.м., лоджія площею 3,2 кв.м.

В дане підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, подав клопотання, в якому просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, при цьому, надав повноваження на представництво його інтересів в суді своєму представнику адвокату Комарю Г.І.

Представники відповідачів - Розівської дослідної станції державної установи Інститут зернових культур Національної академії аграрних наук України та територіальної громади в особі Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, а також представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Розівської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Запорізькій області, в підготовче судове засідання не з`явилися, подали заяви, в яких просили розгляд справи здійснювати у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували.

Враховуючи наведене, та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судовий розгляд даної справи здійснити за відсутності позивача, представників відповідачів та третьої особи.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат Комар Г.І. підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Заслухавши представника позивача, дослідивши в судовому засіданні матеріали цивільної справи, копію інвентаризаційної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Водночас частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України).

Враховуючи, що відповідачами повністю визнано позов ОСОБА_1 , і у суду відсутні сумніви щодо достовірності та добровільності визнаних відповідачами обставин, керуючись нормами ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за наслідками підготовчого провадження, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі.

Виходячи з вимог, викладених в статтях 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України).

Згідно до статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з договору купівлі-продажу житлового будинку від 28.05.1992 року, посвідченого Розівською селищною радою Куйбишевського району Запорізької області, реєстровий номер 626, ОСОБА_1 придбав у Розівській дослідній станції окрему трьохкімнатну квартиру, що складала 1/8 частку житлового будинку, площею 42,6 кв.м., проте вказаний договір не містить адреси місцезнаходження вказаної квартири (а.с. 6, 113).

Відповідно до реєстраційного посвідчення, Бердянським бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності ОСОБА_2 на 1/8 частку житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Згідно до довідки від 11.03.2019 року за № 1448, виданої виконавчим комітетом Розівської селищної ради Розівського району Запорізької області, в квартирі АДРЕСА_2 , зареєстрований ОСОБА_1 з 07 липня 1993 року по теперішній час (а.с. 25).

Виходячи з матеріалів інвентаризаційної справи на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , а саме з експлікації внутрішніх площ встановлено, що всі квартири мають номери, зокрема та, що належить ОСОБА_1 має номер 5 (п`ять) (а.с. 81).

Окрім цього, матеріали інвентаризаційної справи містять договори купівлі-продажу квартир інших осіб, з тексту яких вбачається посилання на відповідні номери квартир, які знаходяться в житловому будинку АДРЕСА_1 (а.с. 110-112, 114, 115).

З копії домової книги на квартиру АДРЕСА_2 вбачається, що за вказаною адресою зареєстрований, зокрема ОСОБА_1 (а.с. 16-18).

Крім того, виходячи з договорів про надання послуг з централізованого постачання холодної води, про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, вбачається, що споживачем вказаних послуг є ОСОБА_1 , та що вказані послуги надано за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 19-21, 22-24 ).

Виходячи з постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.02.2019 року за № 65/02-31, ОСОБА_1 , відмовлено у посвідченні договору відчуження квартири АДРЕСА_2 , через те, що у правовстановлюючому документі - договорі купівлі-продажу житлового будинку від 28.05.1992 року не зазначене місцезнаходження (адреса), за якою знаходиться об`єкт (а.с. 8).

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 до складу спірної квартири загальною площею 69,6 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м., входять: житлова кімната площею 11,6 кв.м., житлова кімната площею 18,8 кв.м., житлова кімната площею 13,9 кв.м., кухня площею 10,5 кв.м., коридор площею 5,4 кв.м., коридор площею 2,5 кв.м., ванна кімната площею 2,6 кв.м., туалет площею 1,1 кв.м., лоджія площею 3,2 кв.м. (а.с. 9-12).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , але через відсутність у правоустановчих документах адреси місця розташування об`єкта, не має можливості у позасудовому порядку реалізувати право на розпорядження своїм майном.

Пунктом 9 частини 1 статті 27 Закону № 1952-IV встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи, що у позивача виникли труднощі із реєстрацією в установленому законом порядку свого права на квартиру, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Керуючись ст. ст. 16, 317, 319, 321, 328, 391, 392 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-82, 200, 211, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 69,6 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м., до складу якої входить: житлова кімната площею 11,6 кв.м., житлова кімната площею 18,8 кв.м., житлова кімната площею 13,9 кв.м., кухня площею 10,5 кв.м., коридор площею 5,4 кв.м., коридор площею 2,5 кв.м., ванна кімната площею 2,6 кв.м., туалет площею 1,1 кв.м., лоджія площею 3,2 кв.м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції, Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 серпня 2019 року.

Суддя: А.П. Завіновська