Справа № 129/1089/17
Провадження № 22-ц/801/2205/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Швидкий О. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 рокуСправа № 129/1089/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К.,

з участю секретаря судового засідання Богацької О.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Гранівська сільська рада Гайсинського району,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2019 року, постановлене у складі судді Швидкого О.В., в залі суду,

встановив:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про зобов`язання виділити земельну ділянку в натурі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0157327, як член КСП «Нива» с. Гранів на підставі рішення Гайсинської районної державної адміністрації від 14.10.1996 р. № 478, отримав право на земельну частку (пай) площею 3,17 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності КСП «Нива» с. Гранів. На підставі рішення 20 сесії 23 скликання Гранівської сільської ради від 06.09.2001 р. він став власником земельної ділянки площею 3,80 га на території Гранівської сільської ради і отримав державний акт серії ВН №00075-Н від 18.12.2001 р.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 10.10.2014 р. скасовано як незаконне рішення 20 сесії 23 скликання Гранівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 06.09.2001 р. в частині передачі членам колишнього КСП «Нива» у спільну власність земельну ділянку в розмірі 0,8062 га ріллі за рахунок резервного фонду з видачею сертифікатів на право на земельну частку (пай), а також скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії ВН №00075-Н, що посвідчує право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,80 га на території Гранівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, через те, що вона частково в площі 0,8062 га накладається на належну Гранівській сільській раді суміжну земельну ділянку.

З метою поновлення порушеного права на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), ОСОБА_1 неодноразово звертався до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, яке є органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, однак в листі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 07.10.2016 р. № С-16649/0-4717/6-16 зазначено, що в рішенні Гайсинського районного суду від 10.10.2014 р. відсутнє зобов`язання вчинити будь-які дії щодо надання ОСОБА_1 земельної ділянки, а в його зверненнях не обґрунтовано доцільність відведення земельної ділянки в розмірі паю із державних земель, тому клопотання ОСОБА_1 не може бути розглянуто по суті.

Позивач вважає, що через не вирішення відповідачем питання щодо виділення йому земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) площею 3,17 умовних кадастрових гектарів із земель резервного фонду на території Гранівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області шляхом надання Дозволу на виготовлення технічної документації, затвердження технічної документації та реєстрації права приватної власності на виділену земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, він не може реалізувати своє право власності на вказану ділянку.

У позовній заяві ОСОБА_1 просив суд зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області виділити йому земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) площею 3,17 умовних кадастрових гектарів із земель резервного фонду на території Гранівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області шляхом надання Дозволу на виготовлення технічної документації, затвердження технічної документації та реєстрації права приватної власності на виділену земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути та вирішити питання про виділення ОСОБА_1 земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) площею 3,17 умовних кадастрових гектарів із земель резервного фонду на території Гранівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області шляхом надання Дозволу на виготовлення технічної документації, затвердження технічної документації та реєстрації права приватної власності на виділену земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва.

Витрати по справі залишено за сторонами.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області подало апеляційну скаргу вказуючи, що оскаржуване рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи.

Крім цього, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області зазначає, що виділення земельної частки (паю) в натурі на місцевості здійснюється із земель колективної власності колишнього КСП «Нива», розпорядником яких є Гранівська сільська рада, а не відповідач. Також, скаржником вказано, що суд не може вирішувати питання віднесенні до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду чи власність.

У апеляційній скарзі Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області просить рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 14.08.2019 року скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про зобов`язання виділити земельну ділянку в натурі, відмовити в повному обсязі.

ОСОБА_1 на апеляційну скаргу подав відзив, у якому зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, оскільки питання виділення земельної ділянки позивачу віднесено до компетенції відповідача, і тому у відзиві позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, вказавши на її безпідставність та законність і обгрунтованість рішення суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Гранівської сільської ради Гайсинського району в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0157327, як член КСП «Нива» с. Гранів на підставі рішення Гайсинської районної державної адміністрації від 14.10.1996 р. № 478 отримав право на земельну частку (пай) площею 3,17 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності КСП «Нива» с. Гранів, на підставі рішення 20 сесії 23 скликання Гранівської сільської ради від 06.09.2001 р. він став власником земельної ділянки площею 3,80 га на території Гранівської сільської ради і отримав державний акт серії ВН №00075-Н від 18.12.2001 р.

Рішенням Гайсинського районного суду від 10.10.2014 р. скасовано рішення 20 сесії 23 скликання Гранівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області від 06.09.2001 р. в частині передачі членам колишнього КСП «Нива» у спільну власність земельну ділянку в розмірі 0,8062 га ріллі за рахунок резервного фонду з видачею сертифікатів на право на земельну частку (пай), а також державний акт на право приватної власності на землю серії ВН №00075-Н, що посвідчує право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,80 га на території Гранівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, підставою скасування вказано те, що земельна ділянка частково в площі 0,8062 га накладається на належну Гранівській сільській раді суміжну земельну ділянку.

Листом Головного управління Держземагенства у Вінницькій області від 07.05.2014 р. № 27-2-0.22-3997/2-14 на звернення голови СВК «Нива» с. Гранів, було рекомендовано, зокрема ОСОБА_1 реалізувати право на земельну частку (пай) (в частині недоотриманої площі через накладку на належну Гранівській сільській раді суміжну земельну ділянку) за рахунок земель запасу Гранівської сільської ради.

В листі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 07.10.2016 р. № С-16649/0-4717/6-16, наданому на звернення ОСОБА_1 , зазначено, що в рішенні Гайсинського районного суду від 10.10.2014 р. відсутнє зобов`язання вчинити будь-які дії щодо надання ОСОБА_1 земельної ділянки, а в його зверненнях не обґрунтовано доцільність відведення земельної ділянки в розмірі паю із державних земель, а тому клопотання ОСОБА_1 не може бути розглянуто по суті.

Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

Отже, зазначений закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).

Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Пунктом 17 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН № 0157327, як член КСП «Нива» с. Гранів отримав право на земельну частку (пай) площею 3,17 умовних кадастрових гектарів та у 2015 році реалізував таке право шляхом отримання у власність земельної ділянки площею 2,9919 га, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отриману у власність земельну ділянку, ОСОБА_1 передав в оренду, що підтверджується договором №1 від 04.03.2015 та реєстрацією права оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, фактично ОСОБА_1 реалізував своє право на земельну ділянку на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН № 0157327, окрім залишку права на земельну частку (пай) члена КСП «Нива», розміром 0,1781 умовних кадастрових гектарів.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції та апеляційного перегляду справи, позивач та його представник підтримували заявлені позовні вимоги в повному обсязі обґрунтовуючи право позивача на земельну ділянку саме в розмірі 3,17 умовних кадастрових гектарів.

Однак, задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог призведе до подвійного отримання позивачем земельної ділянки та у двічі більшому розмірі ніж передбачено сертифікатом на земельну частку (пай) серії ВН № 0157327, як члена КСП «Нива» с. Гранів.

Згідно із пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Звертається увага на те, що положеннями Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та Земельного кодексу України не передбачено право члена колективного сільськогосподарського підприємства на отримання двох земельних ділянок на підставі одного сертифікату.

Разом з тим, слід зазначити, що вимоги про виділення земельної ділянки в розмірі 0,1781 га ОСОБА_1 не заявляв, і така можливість для нього не втрачена.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 реалізував своє право на земельну частку (пай), як член КСП «Нива» на підставі сертифікату серії ВН № 0157327 та отримав у власність земельну ділянку розміром 2,9919 га, правові підстави для задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянути та вирішити питання про виділення позивачу земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) площею 3,17 умовних кадастрових гектарів із земель резервного фонду на території Гранівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, шляхом надання Дозволу на виготовлення технічної документації, затвердження технічної документації та реєстрації права приватної власності на виділену земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції не надано мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов`язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в свою чергу призвело до поверхового вирішення спору.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат

Отже, з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1152,60 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області задовольнити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про зобов`язання виділити земельну ділянку в натурі, відмовити

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області 1152,60 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.Г. Копаничук

/підпис/ С.К. Медвецький

Згідно із оригіналом:

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук