Справа № 357/7467/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року оглянувши заяву Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора №1 про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник 08.07.2019 року звернувся до суду з даною заявою, обґрунтовуючи її тим, що боржник ОСОБА_1 не виконує належним чином своїх зобов`язань щодо оплати за надані послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, що підтверджується розрахунком боргу. Тому, заявник просив суд видати судовий наказ, яким стягнути з боржника заборгованість за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території у розмірі 12732,33 грн. та сплачених витрат на оплату судового збору в розмірі 192,10 грн..

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Так, пред`явлена стягувачем Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора №1 заява не містить вказівки на період виникнення заборгованості, що пред`являється до стягнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Однак, при перевірці наданої заявником платіжного доручення №515 від 15.04.2019 року, судовий збір не зарахований до Державного бюджету України, отже судовий збір не сплачений заявником.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом з тим, до заяви про видачу судового наказу заявником додано довідку по оборотах особового рахунку боржника, з якого вбачається, що станом на квітень 2019 року останній має заборгованість в розмірі 12732,33 грн., яка виникла з січня 2007 року. Отже, з вказаного розрахунку вбачається, що частина вимог заявлена з пропуском позовної давності.

П. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України передбачено, що при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог заявлених стягувачем по суті.

Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин спливу позовної давності щодо заявленої вимоги. Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права, щодо спливу позовної давності, в тому числі щодо наявності прострочення виконання зобов`язання боржником (зокрема, з метою визначення періоду, який знаходиться в межах позовної давності).

Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності цивільного судочинства (ст. 11, 19 ЦПК України).

Крім того, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право є підставою для відмови у видачі судового наказу за заявою про видачу судового наказу, якщо з доданих документів вбачається пропуск позовної давності; така вимога може бути розглянута тільки у позовному провадженні.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму норми ЦПК України не передбачають можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки, він видається лише за умови безспірності вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Отже, суд приходить до висновку про відмову Комунальному підприємству Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора №1 у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території.

Керуючись ст.ст. 163, 164, 165, 166 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити Комунальному підприємству Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора №1 у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала складена 31.07.2019 року.

СуддяО. В. Бондаренко