Постанова

Іменем України

4 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 712/2902/16-ц

провадження № 61-15953св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради, ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 12 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, скасування наказів, свідоцтв про право власності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

16 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради, ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування наказів, свідоцтв про право власності, посилаючись на те, що він є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 .

На сусідній земельній ділянці ( АДРЕСА_2 ) зведено житловий будинок із вбудовано-прибудованим гаражем та терасою.

Позивач ОСОБА_1 зазначав в позові, що право власності на даний будинок оформлено у 2012 році, на підставі наказу Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради № 63-08 від 20 лютого 2012 року. За даним наказом громадянину ОСОБА_2 Департаментом видано свідоцтво від 21 лютого 2012 року САЕ № 452108 на житловий будинок літ. БІІ, пд., терасу літ. Б, гараж літ. Г по АДРЕСА_3 .

В подальшому, у зв`язку зі зміною адреси, Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради за наказом № 159-08 від 04 квітня 2012 року, видано свідоцтво на право власності від 5 квітня 2012 року САЕ № 451801 на житловий будинок літ. БІІ, пд., терасу літ. Б., гараж літ. Г по АДРЕСА_2 .

Позивач вважав, що дії Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради щодо видачі наказів та свідоцтв про право власності на будинок літ. БІІ, пд, терасу літ. Б, гараж літ. Г по АДРЕСА_2 є незаконними та такі, що порушують його права як власника сусіднього домоволодіння, оскільки надаючи дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок по АДРЕСА_3, а в подальшому АДРЕСА_2 , відповідачем зроблено посилання на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 2/4622-2007. Однак, дане рішення стосувалось визнання права власності на самочинно збудовану та недобудовану літню кухню-сарай по АДРЕСА_3 , а не на житловий будинок із терасою і гаражем за даною адресою.

Позивач також зазначав, що посилання в наказі № 63-08 на рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26 листопада 1987 року № 224/2 «Об утверждении обмера земель в микрорайоне «Дахновский» не підтверджує прав забудовника на земельну ділянку, а лише вказує на затвердження матеріалів обміру земельних ділянок мікрорайону Дахнівський та затвердження їх конфігурацій.

В подальшому, за аналогічних обставин на підставі наказу № 63-08 Департаментом було прийнято інший наказ - № 159-08 від 4 квітня 2012 року. Тому, приймаючи рішення щодо оформлення права власності гр. ОСОБА_2 на житловий будинок із гаражем та терасою, орган місцевого самоврядування діяв не у межах повноважень та не у спосіб, який визначено чинним законодавством. Приймаючи рішення про оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності, орган місцевого самоврядування фактично легалізував право забудовника на безперешкодне користування нерухомим майном, що збудоване самочинно, з численними порушеннями державних будівельних норм, стандартів і правил.

Вважав, що надання права власності, тобто надання права володіння та користування таким будинком створює перешкоди для вільного та безпечного користування власним майном, тягне за собою можливість настання негативних наслідків для нього, загрожує його втратою, а також життю та здоров`ю його родини, що проживає в житловому будинку.

Оскільки Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради незаконно прийнято рішення (наказ) щодо оформлення права власності, то і видані на підставі даних рішень свідоцтва про право власності на нерухоме майно підлягають скасуванню. Численні звернення до відповідача з проханням вирішити спір в позасудовому порядку позитивних результатів не дало. Тому ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просив визнати незаконними дії Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради при видачі наказів від 20 лютого 2012 року № 63-08 та № 159-08 від 04 квітня 2012 року про оформлення права власності ОСОБА_2 , скасувати накази Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради від 20 лютого 2012 року № 63-08 та № 159-08 від 04 квітня 2012 року та свідоцтв про право власності від 21 лютого 2012 року САЕ № 452108 та від 05 квітня 2012 року САЕ № 451801 на житловий будинок по АДРЕСА_2 .

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12 травня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не доведено, що відповідачі порушують його права, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 травня 2017 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 12 травня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , витребувано справу з Соснівського районного суду м. Черкаси.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у задоволенні позову, суди обох інстанцій неправильно трактують вимоги матеріального права, не надали доказам належної оцінки, не встановили фактів, що мають значення для вирішення спору по суті, і, відповідно, не оцінили докази у сукупності, що призвело до прийняття незаконних рішень.

Позивач зазначав, що Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради мав право видавати накази лише на нерухоме майно, що збудоване за наявності дозволу, проекту, оформленого на праві власності чи користування земельної ділянки та після прийняття майна в експлуатацію інспекцією архітектурно-будівельного контролю. Однак, відповідно до законодавства, що діяло на момент видачі спірних наказів, Департамент не мав права оформлювати та видавати свідоцтва про право власності на самочинне будівництво.

Також позивач зазначив, що його право було порушено відповідачами тим, що оскільки спірний будинок із гаражем та терасою по АДРЕСА_4 ) був зведений із численними порушеннями, зокрема, без дотримання протипожежних розривів та порушенням норм інсоляції по відношенню до належного йому домоволодіння, а це може нанести шкоду його майну та створює потенційну небезпеку для знищення/пошкодження майна в майбутньому.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що видане Департаментом економіки та розвитку Черкаської міської ради 4 грудня 2012 року на підставі наказу вказаного департаменту від 29 листопада 2012 року № 640-08 та власником земельної ділянки за вказаною адресою відповідно до державних актів, копії яких були досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Згідно даних договору купівлі-продажу від 12 червня 2007 року, ОСОБА_2 придбав у власність будинок АДРЕСА_3 . За вказаним домоволодінням закріплена у постійне користування земельна ділянка площею 910 кв.м., а також земельна ділянка площею 1148 кв.м. в тимчасове користування.

Наказом № 461 Департаменту містобудування виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26 березня 2012 року «Про присвоєння та зміну нумерації будинків та споруд на території міста Черкаси» житловому будинку (літ. Б-ІІ), пд.) терасі (літ. б), гаражу (літ. Г) надано окремий порядковий вуличний знак № 156/4.

Судом також встановлено, що в подальшому, у відповідності з наказами Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради від 20 лютого 2012 року та від 4 квітня 2012 року № 159-08 ОСОБА_2 дозволено оформити право власності відповідно на житловий будинок (літ. Б-ІІ, пд.), терасу (літ. б), гараж літ. (Г) по АДРЕСА_5 та видано свідоцтва від 21 лютого 2012 року НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від 5 квітня 2012 року про право власності.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 4 травня 2012 року, ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 придбав у власність житловий будинок АДРЕСА_2 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень частини 4 статті 60 ЦПК України 2004 року, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суди першої та апеляційної інстанцій відмовляючи у позові, виходили з того, що позивачем ОСОБА_1 не доведено, що його право порушене.

Доводи касаційної скарги про те, що спірний будинок із гаражем та терасою по АДРЕСА_4 ) був зведений із численними порушеннями, були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що право позивача було порушено, оскільки Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради діяв з перевищенням своїх повноважень, не заслуговують на увагу.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України, до яких належить: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від захисту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Захист порушеного права має бути ефективним.

Відповідно до абзацу 2 пункту 10 частини другої статті 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 вбачав порушення свого права у тому, що сусіднє домоволодіння збудовано з численними порушеннями, які створюють йому незручності та викликають занепокоєння, про те позивач не вказував, яким чином скасування наказівДепартаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради призведе до відновлення його прав.

З огляду на викладене та мотивів позовних вимог, обраний ОСОБА_1 спосіб захисту порушеного права шляхом скасування наказівДепартаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради від 20 лютого 2012 року № 63-08 та № 159-08 від 4 квітня 2012 року та свідоцтв про право власності від 21 лютого 2012 року САЕ № 452108 та від 5 квітня 2012 року САЕ № 451801 на житловий будинок по АДРЕСА_2 , не є ефективним, та таким, що призведе до відновлення його порушених прав.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 12 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик