Справа № 311/2510/19
Провадження № 2/311/890/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.

при секретарі: Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

08 липня 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся з позовної заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_3 зазначає, що 23 липня 1985 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , який був зареєстрований Новожизненським з/с Галабинського району Ташкентської області, Узбекистан, за актовим записом № 47. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Спільним життям з відповідачкою ОСОБА_2 прожили до квітня 2019 року. Причиною розпаду шлюбних відносин слугували різні погляди на сімейне життя, невідповідність характерів, ведення домашнього господарства, та інші конфлікти, які призвели до остаточного розриву шлюбу. Як зазначено у позові, на теперішній час з відповідачкою ОСОБА_2 мешкають окремо, хоча й за одною адресою. За таких обставин позивач ОСОБА_3 вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, шлюбні відносини поновлені бути не можуть, збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачкою вважає неможливим, а примирення недоцільним. Спір щодо майна відсутній. Відповідачка ОСОБА_2 не бажає розірвати шлюб через органи РАЦС, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, який укладений між ним та ОСОБА_2 , який зареєстрований в Новожизненському з/с Галабинського району Ташкентської області від 23 липня 1985 року за актовим записом № 47.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 18 липня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду надав заяву з проханням розглянути справу без його участі. На заявлених позовних вимогах наполягає, та просить суд задовольнити його позов за підставами, викладеними у позовній заяві, проти заочного рішення по справі не заперечує (а.с.25).

В підготовче судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду відповідачкою подано заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутністю, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, та проти розірвання шлюбу не заперечує. (а.с.17).

Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_4 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З урахуванням положень ч.1 ст.198, ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та заяв сторін по справі.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 23 липня 1985 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Новожизненським к/с Галабинського району Ташкентської області, Узбекистан, за актовим записом № 47, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.4).

Від подружнього життя неповнолітніх дітей сторони не мають.

Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, припинення шлюбних відносин. Відповідач ОСОБА_2 проти розірвання шлюбу безпосередньо в органах РАЦСу заперечує, у зв`язку з чим позивач ОСОБА_3 вимушений звернутися до суду з даним позовом про розірвання шлюбу.

Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2,105 ч.3,110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачкою в судовому засіданні не доведено.

Крім того, оскільки позивач ОСОБА_3 наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням його до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Примушування до шлюбу не допускається. А тому, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених ОСОБА_4 позовних вимог, та приймаючи до уваги визнання відповідачкою ОСОБА_2 позовних вимог про розірвання шлюбу у повному обсязі, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення, крім того спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати в подальшому сторони наміру не мають, тому суд приходить до остаточного висновку, що заявлені ОСОБА_4 позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, а шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.9,12,13,81,141,197,200,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ), про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 23 липня 1985 року Новожизненським к/с Галабинського району Ташкентської області, Узбекистан, за актовим записом № 47.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО