Справа № 364/1218/18
Провадження № 2/364/28/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2019 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі судового засідання Кулинич Г.І.,

за участю:

сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 05.10.2018 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, в якій Позивач просить суд: змінити розмір та спосіб стягуваних аліментів, визначений рішенням Володарського районного суду Київської області від 25.06.2015 р. про стягнення з Відповідача на її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_3, у твердій грошовій сумі, та стягнути з Відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму (з 01.07.2018 р. 1 944 грн., з 01.12.2018 р. 2 027 грн.) на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття.

На обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач у позовній заяві зазначила, що вона перебувала в цивільному шлюбі з Відповідачем з 2010 року до 2014 року, сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої за рішенням Володарського районного суду Київської області від 24.06.2015 р. по справі № 364/756/15-ц з Відповідача стягуються аліменти в твердій грошовій сумі 600,00 грн. щомісячно. Але цих коштів не достатньо для забезпечення й половини витрат, які необхідно здійснювати для забезпечення дитини: протягом останніх років дочка систематично хворіє, тому збільшилися матеріальні витрати на її лікування, батько дитини веде аморальний спосіб життя, не надає посильної допомоги у вихованні та матеріальній підтримці їхньої доньки. У той же час Позивачеві стало відомо, що Відповідач працює за кордоном у фірмі «Опер Став» та отримує високі доходи, тобто має можливість платити аліменти в достатньому розмірі.

Ухвалою суду від 19.10.2018 р. відкрито провадження в справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву, призначено підготовче судове засідання на 22.11.2018 р., відкладене за клопотанням Позивача для надання додаткових доказів на 09.01.2019 р.; ухвалою суду від 09.01.2019 р. справу призначено до судового розгляду на 28.01.2019 р.

У судовому засіданні 28.01.2019 р. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у її позовній заяві, та відповіді на відзив, викладеному у формі клопотанням та поданому до суду 13.12.2018 р. (а.с. 50-54). Додатково в судовому засіданні надала пояснення про те, що вона на теперішній час не має достатніх фінансових можливостей для повноцінного утримання своєї доньки, вона працює на фірмі завідуючою складом, але тимчасово не офіційно, оскільки через організаційні зміни на цій

фірмі її ще не оформили, отримує заробітну плату в розмірі мінімальної заробітної плати, а також додатково підробляє вишиванням на замовлення. Також Позивач зазначила, що вона змушена орендувати житло через складні стосунки з власними батьками, проте ці відносини до даної справи не мають відношення. Відповідач дитині не допомагає, в минулому році мав заборгованість зі сплати аліментів, але за станом на тепер борги сплатив. Крім того, Позивач підтвердила, що дитині допомагає мати Відповідача краще за її батьків, але звернула увагу, що допомога матері Відповідача не знімає обовязку самого Відповідача утримувати дитину.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладені у відзиві, поданому до суду 05.11.2018 р. (а.с. 21-24), просив визначити аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. Додатково пояснив, що офіційно не працює, має тимчасові підробітки, на місяць виходить близько 3 3,5 тисяч гривень, з яких сплачує по 600 грн. аліментів, заборгованість по аліментах була, на тепер повністю погашена, за кордон їздив на заробітки, в тому числі аби розрахуватися за боргами, на заробітки їздив до Чехії два рази (у 2017 році та в 2018 році) на строк по три місяці, заробляв близько 12,5 тисяч крон на місяць. Дитині допомагає його мати, а Позивач не дозволяє йому бачитися з дитиною.

Суд, заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи й оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією свідоцтва про її народження серії І-ОК № 309403, виданого 15.09.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 65 (а.с. 6). Ця дитина проживає з матірю (Позивачем) за адресою: вул. Шкільна, 12, смт Володарка, Київська обл., що підтверджено копією довідки № 2973 про склад сімї, виданої 25.09.2018 р. Володарською селищною радою Київської області (а.с. 10).

На підставі рішення Володарського районного суду Київської області від 24.06.2015 р. (справа № 364/756/15-ц, провадження № 2/364/243/15) з ОСОБА_2 (Відповідача) стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 (Позивача) на утримання їх названої вище дитини ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 04.06.2015 р., до повноліття дитини (а.с. 7-9).

Наведені обставини визнаються учасниками справи та встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, відтак не підлягають доказуванню (частини перша, четверта статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, далі ЦПК України).

З інформації, наданої сторонам Володарським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в різний час та за різний період часу, вбачається, що за станом на 01.09.2017 р. Відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів на утримання дочки, що становила 7 180,93 грн. (довідка від 31.08.2017 р. № 5139/15.5-23/3, а.с. 62), проте вже за станом на 01.11.2018 р. така заборгованість відсутня, що підтверджено копією довідки від 01.11.2018 р. № 122/15.5-49 (а.с. 37).

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5), зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5), фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 10), в орендованому нею будинку згідно з договором від 09.04.2018 р. (а.с. 11) у звязку з неможливістю, як нею пояснено в суді, спільного проживання за адресою місця реєстрації з її батьками через складні стосунки з ними.

Позивач офіційно не працює, ніяких видів допомоги не отримує, що підтверджується копією довідки від 05.10.2018 р. № 686 (а.с. 12, 59), останнє місце роботи приватне підприємство «Торговий дім «Донат» з 06.04.2018 р. до 19.07.2018 р., що підтверджено нею копією трудової книжки серії ОД № 132457 (а.с. 63). Водночас, за її твердженнями в суді, працює неофіційно (без оформлення) на фірмі завідуючою складом, отримуючи щомісяця заробітну плату в розмірі мінімальної заробітної плати, крім того має додаткові підробітки за рахунок виконання певних робіт (вишивання) на замовлення. На підтвердження витрат на утримання дитини Позивач надала копії чеків з аптек та рахунки за комунальні послуги (а.с. 55-58).

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 25), зареєстрований та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 16, 25) спільно з його матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка також зареєстрована за зазначеною адресою (а.с. 27-29).

Відповідач так само як і Позивач офіційно не працює, згідно з наданою суду копією трудової книжки (а.с. 31-32) з останнього місця роботи звільнився 21.01.2016 р., у подальшому з 11.08.2016 р. до 22.04.2017 р. отримував допомогу по безробіттю.

Відповідач у 2017 році та в 2018 році їздив на заробітки до Чехії, що стверджено в суді як ним, так і Позивачем, відтак є обставиною, яка визнана сторонами і не підлягає доказуванню (частина перша статті 82 ЦПК України). Водночас суд не бере до уваги в якості доказів надані Відповідачем копії договорів про його роботу в Чехії за періоди з 15.09.2017 р. до 13.12.2017 р. (а.с. 33-34) та з 24.04.2018 р. до 22.07.2018 р. (а.с. 35-36), оскільки вони не були перекладені на мову судочинства (державну мову) на виконання вимог ухвали суду від 09.01.2019 р. Проте, зважаючи на наведений час роботи Відповідача закордоном, пояснення сторін у судовому засіданні, вбачається, що робота Відповідача в Чехії не є постійним працевлаштуванням та, відповідно, не свідчить про отримання ним стабільного доходу. На підтвердження витрат на утримання дитини Відповідач надав також копії чеків з аптек (а.с. 42-43) та рахунки за оплату дитячого садочка, плата за який вносилася матірю Відповідача ОСОБА_4 (а.с. 39-41).

Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї Організації Обєднаних Націй від 20.11.1959 р. проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна рости, зокрема, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6).

За статтею 27 Конвенції про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю Організації Обєднаних Націй 20.11.1989 р. та ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XII, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналогічно стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплює, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї (стаття 51 Конституції України, статті 150, 180 Сімейного кодексу України).

Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України.

Разом з тим, протягом 2017-2018 років Україною прийнято низку законодавчих актів щодо посилення захисту права дитини на належне утримання та відповідне вдосконалення порядку стягнення аліментів, підвищивши тим самим державні гарантії і соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. Так, зокрема змінено норму частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, що відтепер визначає мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також передбачає можливість присудження судом мінімального розміру аліментів на одну дитину у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але за умови достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згаданою Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 р. передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, зокрема і судами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (стаття 3).

Згідно з частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, з наведеної законодавчої норми вбачається, що суд визначає та змінює спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі) за вибором саме того з батьків, з ким проживає дитина, та одержувача аліментів.

З огляду на наведене та беручи до уваги, що саме Позивач, з яким проживає неповнолітня дитина, просить змінити спосіб стягнення аліментів та надалі стягувати їх в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) Відповідача щомісячно, суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню.

Стосовно визначення мінімального розміру аліментів, що підлягають до стягненню з Відповідача, а саме: в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку або, як просить Позивач, у розмірі повного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки, як встановлено судом, сторони мають приблизно рівний матеріальний рівень свого доходу, обидва не мають постійної роботи, отримуючи час від часу доходи від тимчасових неофіційних підробіток, та за законом несуть рівні права і обовязки щодо своєї неповнолітньої дитини, тому суд вважає, що Позивач не довела належними і допустимими доказами, що Відповідач має достатній заробіток (дохід), що є підставою для застосування абзацу третього частини другої статті 182 Сімейного кодексу України та стягнення з нього аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючи позов частково та змінюючи розмір аліментів, суд водночас виходить з того, що у новому розмірі аліменти мають сплачуватися з дня набрання рішенням законної сили, а не з дня звернення до суду з позовом (пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Крім того, за імперативними вимогами частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, у тому числі судового збору (частина перша статті 133 ЦПК України), з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли.

Керуючись статтями 180-184, 192 Сімейного кодексу України, статтями 2-4, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355, підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_5 Олексіївни до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначений до стягнення рішенням Володарського районного суду Київської області від 24.06.2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (справа № 364/756/15-ц, провадження № 2/364/243/15).

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрований та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, 09301; РНОКПП НОМЕР_1), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8; РНОКПП НОМЕР_2), аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття до 04.08.2030 р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрований та фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, 09301; РНОКПП НОМЕР_1), на користь держави судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Копії повного рішення направити учасникам справи.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підпункт 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, постанови Верховного Суду від 19.07.2018 р. у справі № 640/20036/17, від 17.12.2018 р. у справі № 17/86).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано; в разі подання такої скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копія скороченого рішення суду (вступної та резолютивної частин) може бути видана присутнім у судовому засіданні учасникам справи за їх заявою негайно після проголошення рішення.

Повне рішення суду буде складено не пізніше 07.02.2019 р.

Повне рішення суду складено 07.02.2019 р.

Суддя Л.А. Макаренко