Дата документу 31.07.2019 Справа № 329/827/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №329/827/18 Головуючий у 1 інстанції: Ломейко В.В.
Провадження № 22-ц/807/1970/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 19 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, третя особа: Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відділу освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, третя особа: Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03.09.2007 року була призначена на посаду директора Панфілівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів.

04.10.2013 року Панфілівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Чернігівської районної ради Запорізької області була перейменована у Панфілівський навчально-виховний комплекс Чернігівської районної ради Запорізької області. 05.09.2016 року Панфілівський навчально-виховний комплекс Чернігівської районної ради Запорізької області перейменовано на Ільїнський навчально-виховний комплекс Чернігівської районної ради Запорізької області. 07.11.2017 року утворено Відділ освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області. 26.01.2018 року Ільїнський навчально-виховний комплекс Чернігівської районної ради Запорізької області перейменовано на Ільїнський навчально-виховний комплекс Чернігівської селищної ради Запорізької області.

20.08.2018 року наказом відділу освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області № 252-К її звільнено з посади директора Ільїнського навчально-виховного комплексу Чернігівської селищної ради Запорізької області згідно з п.2 ст. 36 КЗпП України (закінчення строкового договору). З вищевказаним наказом вона була ознайомлена 06.09.2018 року.

З 03.09.2007 року вона працювала за безстроковим трудовим договором, а оскільки контракт укладається лише з працівником, який приймається на роботу, вважала, що контракт переукладався та на підставі ч.2 ст. 39-1 КЗпП України укладений на невизначений строк.

Контракт, укладений із керівником закладу освіти, що знаходиться у спільній власності територіальних громад селищ, сіл Чернігівського району від 23.08.2017 року, є недійсним, оскільки на контрактну основу її перевели без будь-яких правових підстав, встановлення строку трудових відносин істотно погіршило її становище як працівника. Нею належним чином виконувалися обов`язки керівника, передбачені діючим законодавством України. Будь-яких зауважень та дисциплінарних стягнень до неї застосовано не було, неодноразово заохочувалася за активну та сумлінну працю, що підтверджують записи у трудовій книжці.

Також з 20.08.2018 року до 29.08.2018 року вона перебувала на лікуванні, але всупереч вимогам законодавства її було звільнено 20.08.2018 року.

На підставі зазначеного просила визнати протиправним та скасувати наказ відповідача про її звільнення з посади директора Ільїнського навчально-виховного комплексу Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області згідно п.2 ст.36 КЗпП України (закінчення строкового договору) 20.08.2018 року, поновити її на посаді директора з 21.08.2018 року та допустити негайне виконання рішення суду в частині її поновлення на вказаній посаді.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 19 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на укладання з нею безстрокового трудового договору, який не було розірвано, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відділ освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що трудові відносини між сторонами були продовжені на умовах контракту від 23.08.2017 року, оспорюваний наказ винесено в межах повноважень начальника відділу,не порушує трудові права позивача.

Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що оспорюваний наказ винесено в межах повноважень начальника відділу,не порушує трудові права позивача.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03 травня 2019 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31 липня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

За приписами ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи що виникають з трудових правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що контракт від 23.08.2017 року відповідає вимогам чинного законодавства, наказ Відділу освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області винесено правомірно.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 03.09.2007 року була призначена на посаду директора Панфілівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, що підтверджується трудовою книжкою позивача серія НОМЕР_1 (а.с. 8-11).

04.10.2013 року Панфілівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Чернігівської районної ради Запорізької області була перейменована у Панфілівський навчально-виховний комплекс Чернігівської районної ради Запорізької області. 05.09.2016 року Панфілівський навчально-виховний комплекс Чернігівської районної ради Запорізької області перейменовано на Ільїнський навчально-виховний комплекс Чернігівської районної ради Запорізької області. 07.11.2017 року утворено Відділ освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області. 26.01.2018 року Ільїнський навчально-виховний комплекс Чернігівської районної ради Запорізької області перейменовано на Ільїнський навчально-виховний комплекс Чернігівської селищної ради Запорізької області.

03 вересня 2009 року між Чернігівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 укладено контракт із керівниками закладу освіти, що є у районній комунальній власності, строк дії контракту - з 03 вересня 2009 року по 03 вересня 2011 року (а.с.112-113).

03 вересня 2011 року між Чернігівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 укладений контракт із керівниками закладу освіти, що є у районній комунальній власності, строк дії контракту - з 03 вересня 2011р. по 03 вересня 2013р. (а.с. 108-109).

24 січня 2014 року між відділом освіти, молоді та спорту Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області та ОСОБА_1 укладений контракт із керівниками закладу освіти, що знаходиться у спільній власності територіальних громад селищ, сіл Чернігівського району, строк дії контракту - з 23 січня 2014 року до 12 серпня 2014 року (а.с. 129-131).

22 серпня 2014 року між відділом освіти, молоді та спорту Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області та ОСОБА_1 укладено контракт на строк до 22 серпня 2015 року (а.с. 132-133).

21 серпня 2015 року між відділом освіти, молоді та спорту Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області та ОСОБА_1 укладено контракт на строк до 21 серпня 2016 року (а.с. 134-135).

23 серпня 2017 року між відділом освіти, молоді та спорту Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області та ОСОБА_1 укладений контракт із керівниками закладу освіти, що знаходиться у спільній власності територіальних громад селищ, сіл Чернігівського району (а.с.15-17). Відповідно до пункту 54 розділу VІІІ укладеного контракту строк дії контракту зазначено з 23 серпня 2017 року до 20 серпня 2018 року. Пунктом 44 розділу V Контракту від 23.08.2017 р. передбачено, що контракт припиняє дію після закінчення строку дії контракту.

Наказом Відділу освіти, молоді та спорту Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області від 20.08.2018 року №252-К ОСОБА_1 звільнена із займаної посади директора у зв`язку із закінченням трудового договору на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України.

Згідно з ч. 6 ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 23 Загальної декларації з прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

За приписами ч. 2 ст. 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору (ч. 3 ст. 54 Закону № 1060-XII).

За змістом постанови Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" посада директора навчально-виховних комплексів (об`єднань) відноситься до переліку посад педагогічних працівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України «Про освіту» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом.

Підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом (п. 8 ст. 36 КЗпП України).

Згідно з п. 9 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року № 170 "Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору" (далі - постанова № 170) контракт набуває чинності з моменту його підписання або з дати, визначеної сторонами у контракті, і може бути змінений за згодою сторін, складеною у письмовій формі.

У контракті передбачаються обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обов`язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов`язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи, організації чи роботодавця (пункт 10 постанови № 170).

Пунктами 15, 17 постанови № 170 передбачено, що у контракті визначаються режими робочого часу і часу відпочинку працівника. У контракті можуть визначатися додаткові, крім встановлених чинним законодавством, підстави його розірвання.

Згідно з п.п. 21, 24 постанови № 170 у разі розірвання контракту з ініціативи роботодавця з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення проводиться за пунктом 8 статті 36 КЗпП України, з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством і контрактом. За два місяці до закінчення строку чинності контракту за угодою сторін його може бути продовжено або укладено на новий строк.

Таким чином, умовами строкового трудового договору (контракту) сторони, окрім строку його дії, узгоджують обсяги пропонованої роботи, порядок припинення та продовження контракту, а також підстави для його дострокового розірвання.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства та не порушує прав позивача. Позивач, займаючи посаду директора Ільїнського навчально-виховного комплексу Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, відносилась до категорії педагогічних працівників, з якими відповідно до вимог частини четвертої статті 20 та частини третьої статті 54 Закону України «Про освіту» укладається контракт, оскільки контрактна форма трудового договору щодо директора комунального навчального закладу законодавчо визначена саме законом, а сторони, укладаючи 23 серпня 2017 року відповідний контракт, реалізували своє волевиявлення щодо його умов та визначили строк його дії, що відповідає вимогам законодавства та не дає підстав для визнання його незаконним та скасування.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції того, що укладений з нею контракт, в силу приписів частини першої статті 39-1 КЗпП України, є продовжений на невизначений час та набув статусу безстрокового трудового договору, є безпідставними, оскільки з позивачем укладались трудові договори на визначений контрактом строк, припинення трудового договору на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України відповідає закону. Укладення строкового трудового договору у формі контракту відповідало волевиявленню сторін.

Переукладання контракту не дає підстав вважати, що він набуває статусу безстрокового трудового договору.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу вимог ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Посилання ОСОБА_1 на те, що з нею укладався безстроковий договір з 03 вересня 2007 року, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 не надано відповідних доказів укладання саме безстрокового трудового договору.

Щодо доводів позивача про неправомірність звільнення позивача у період тимчасової непрацездатності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, зазначену заборону щодо звільнення встановлено частиною третьої статті 40 КЗпП України при звільненні з підстав, передбачених у статтях 40,41 КЗпП України, в той час як позивача було звільнено з підстав, передбачених пунктом другим статті 36 КЗпП України.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 19 березня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 31 липня 2019 року.

Головуючий

Судді: