Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 381/1622/15-ц

провадження № 61-35178св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 березня 2018 року у складі судді Кулішенко Ю. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначило, що 21 грудня 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 77.1/АА-00298.07.2, відповідно до якого, позивач відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 15 877,78 доларів США терміном до 21 грудня 2014 року включно. Процентна ставка за кредитним договором становить 12,5 % річних. Відповідно до додаткової угоди до кредитного договору від 26 жовтня 2008 року, процентна ставка за кредитним договором становить - 16 % річних.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим, станом на 14 лютого 2014 року ОСОБА_1 має заборгованість - 9 487, 58 доларів США та 451 924,79 грн.

З урахуванням уточнених позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» просило суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 21 грудня 2007 року № 77.1/АА-00298.07.2в розмірі 10 329,99 дол. США та 2 575 239, 06 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2018 року позовну заяву ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання.

Не погодившись із цим рішенням, ПАТ «Родовід Банк» подало апеляційну скаргу.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 березня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2018 року повернуто позивачу.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга ПАТ «Родовід Банк» підписана представником за довіреністю Бабенко А. І., проте доказів на підтвердження того, що він здійснює адвокатську діяльність та представляє інтереси позивача як адвокат, до апеляційної скарги не додано.

Узагальнені доводи касаційної скарги

02 травня 2018 року ПАТ «Родовід Банк» через засоби поштового зв`язку подало до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 березня 2018 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржені ухвали скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, оскаржені ухвали судів невідповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 березня 2018 року.

21 червня 2019 року вказана справа передана судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, щоу квітні 2015 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. Провадження у справі за вказаним позовом було відкрито Фастівським міськрайонним судом Київської області 08 травня 2015 року.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2018 року позовну заяву ПАТ «Родовід Банк» залишено без розгляду, оскільки належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання.

Не погоджуючись з цією ухвалою, АТ «РодовідБанк» подало апеляційну скаргу на неї.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 березня 2018 року на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 лютого 2018 року повернуто позивачу, оскільки представником позивача - Бабенко А. І. доказів на підтвердження того, що він здійснює адвокатську діяльність та представляє інтереси позивача як адвокат, до апеляційної скарги не додано.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За приписами частини третьої статті 356 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) апеляційна скарга підписується особою, яка її подає або її представником.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено, не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції.

Згідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй.

Відповідно до частини четвертої статті 1312 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Разом з тим, згідно з підпунктом 11 пункту 161 Перехідних положень Конституції України, представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та 1312 Конституції України виключно прокурорами та адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року № 1401-VIII (далі - Закон), цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, крім частини шостої статті 124 Конституції України в редакції цього Закону, яка набирає чинності через три роки з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Офіційне опублікування Закону відбулося 29 червня 2016 року (Голос України, 2016, 06, 29.06.2016 № 118), тобто даний Закон набрав чинності 30 вересня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи № 381/1622/15-ц, провадження у справі було відкрито Фастівським міськрайонним судом Київської області 08 травня 2015 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року № 1401-VIII.

Згідно із статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року»).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Апеляційний суд на вказане належної уваги не звернув, оцінки зазначеним обставинам не надав та дійшов помилкового висновку про повернення апеляційної скарги ПАТ «РодовідБанк» на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини 6 статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 березня 2018 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило