Провадження № 4-с/344/140/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ковалюк І.П.

секретаря Караїм Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Івано-Франківський міський відділ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області та ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на неправомірні дії старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській обл. Керніцького Андрія Васильовича. Скаргу мотивовано тим, що 28 жовтня 2019р. вона отримала повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання у зв`язку з відсутністю ідентифікаційного номера боржника на виконавчому документі. Вважає, що повідомлення старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській обл. Керніцького Андрія Васильовича від 10 жовтня 2019 року про повернення без прийняття до виконання судового наказу, виданого Івано-Франківським міським судом у справі №344/15745/19 року, про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина, винесене з порушенням вимог чинного законодавства, а посилання старшого державного виконавця на неможливість здійснення відкриття провадження через відсутність ідентифікаційного коду боржника, не є встановленою підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, а тому підлягає скасуванню.

В судове засідання сторони по справі не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Скаржник ОСОБА_1 подала заяву про розгляд скарги у її відсутності.

Від Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області жодних заяву чи заперечень по суті скарги не надходило.

Від зацікавленої особи ОСОБА_3 на адресу суду будь-яких заяв чи повідомлень не надходило.

Відповідно до ч. 2ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на викладене суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін які не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку:

Матеріалами справи встановлено, що 17.09.2019 року Івано-Франківським міським судом був виданий судовий наказ у справі №344/15745/19 року, про стягнення щомісячно з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 17.02.2011 року Івано-Франківським MB УМВС в Івано-Франківській обл.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення ним повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 02.09.2019р.

Даний судовий наказ був пред`явлений до примусового виконання 09 жовтня 2019 року, що підтверджується поданою заявою про відкриття виконавчого провадження.

Згідно поштового штампу на конверті, 23.10.2019 року на адресу ОСОБА_1 направлено повідомлення старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській обл. Керніцького Андрія Васильовича від 10 жовтня 2019 року про повернення без прийняття до виконання судового наказу, виданого Івано-Франківським міським судом у справі №344/15745/19 року. Вказане рішення виконавця аргументовано тим,що у виконавчому документі відсутній ідентифікаційний код боржника.

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Пунктом 6 ч. 4 ст. 4 Закону встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2ст. 32 Конституції України, ч. 1 ст. 302ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника та дата його народження у виконавчому документі зазначаються при їх наявності, якщо вони відомі суду.

Разом із тим п.3 ч.3 ст. 18 Закону з метою захисту інтересів стягувача виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відтак суд вважає, що у разі не зазначення ідентифікаційного коду боржника у рішенні суду, виконавчому документі, згідно з п. 3 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника, та отримання відомостей про ідентифікаційний код боржника.

Тому відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного коду боржника не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 61-903св18.

Повертаючи виконавчий документ стягувачу, державний виконавець посилався на відсутність в ньому реєстраційного номеру облікової картки платника податків - фізичної особи.

З урахуванням викладеного суд вважає, що державний виконавець, повертаючи виконавчий документ стягувачу, не у повній мірі скористався наданими йому законом правами та повноваженнями для своєчасного і повного виконання судового рішення і доказів протилежного суду не надав.

Про відсутність правових підстав для повернення виконавчого документу без виконання у зв`язку з відсутністю у виконавчому листі даних про особу боржника зазначено також у постановах Верховного Суду України від 25 червня 2014 р. у справі №6-62цс14 та в постанові від 21 травня 2014 р. у справі №6-45цс14, а саме: відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

З огляду на встановлені судом обставини суд вважає, що повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання з підстав не зазначення у виконавчому документі ідентифікаційного коду боржника, є неправомірною, а тому доводи скарги знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, а тому скарга підлягає задоволенню, а повідомлення державного виконавця - скасуванню.

Керуючись ст.ст.12,13,124,126,353,447,449,450 ЦПК УкраїниУкраїни,ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Івано-Франківський міський відділ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області та ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській обл. Керніцького Андрія Васильовича щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 10.10.2019 року.

Скасувати повідомлення старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській обл. Керніцького Андрія Васильовича від 10 жовтня 2019 року про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання.

Зобов`язати старшого державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській обл. Керніцького Андрія Васильовича вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого документа, а саме судового наказу, виданого Івано-Франківським міським судом 17.09.2019 року у справі №344/15745/19 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд.

Суддя Ковалюк І.П.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 02.12.2019 року.