Справа № 161/8519/18 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Провадження № 22-ц/802/718/19 Категорія: 61 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Данилюк В. А., Матвійчук Л. В.,

з участю:

секретаря судового засідання - Губарик К. А.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, Державного підприємства "СЕТАМ", ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи Приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гордійчук Мирослава Вікторівна, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_6 , про визнання недійсними електронних торгів та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою відповідача Державного підприємства "СЕТАМ" на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 21 квітня 2010 року вона придбала за договором купівлі-продажу, укладеним між нею та ОСОБА_6 , земельну ділянку площею 0,2000 га, кадастровий номер :04:001:5586, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с.Рованці Боратинської сільської ради Луцького району. 22 квітня 2010 року позивач звернулась в управління Держкомзему у Луцькому районі Волинської області, і право власності на земельну ділянку було зареєстровано в поземельній книзі за реєстровим номером 86001, про що зроблена відповідна відмітка в державному акті про право власності на землю начальником Держкомзему у Луцькому районі Волинської області. Крім того, позивач також придбала за договором купівлі-продажу сусідню земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:5587 площею 0,20 га.

Рішенням Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області №5 від 06.05.2011 року було надано дозвіл ОСОБА_1 на будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Рованці на власних земельних ділянках загальною площею 0,4 га. І на вказаних земельних ділянках, які огороджені парканом, позивачем розпочато будівництво житлового будинку.

Позивач вказує, що вона дізналась, що належна їй на праві власності земельна ділянка, яка була придбана у ОСОБА_6 , реалізована з електронних торгів, що відбулися 03 жовтня 2017 року при примусовому виконанні виконавчого листа про конфіскацію всього належного на праві власності майна ОСОБА_6 . Згідно з Інформацією з Державного реєстру приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М. В. 07 листопада 2017 року на підставі свідоцтва з прилюдних торгів, виданого 07.11.2017 року, зареєстровано право власності на земельну ділянку за ОСОБА_4 .

З наведених підстав вважає проведені прилюдні торги незаконними.

Пізніше позивач дізналась, що нова власниця ділянки ОСОБА_4 розділила цю ділянку на дві земельні ділянки по 0,10 га та відчужила їх шляхом дарування ОСОБА_5 .

З урахуванням поданих заяв про зміну та доповнення позовних вимог ОСОБА_1 просила суд визнати недійсними електронні торги, проведені Державним підприємством «Сетам» 03 жовтня 2017 року по реалізації належної їй на праві власності земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер :04:001:5586, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с.Рованці Боратинської сільської ради Луцького району, та витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 у свою власність дві земельні ділянки площею по 0,10 га кожна, що утворилися від поділу спірної ділянки площею 0,20 га та були незаконно відчужені.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2019 року позов задоволено. Визнано недійсними електронні торги, проведені Державним підприємством «Сетам» 03 жовтня 2017 року щодо реалізації земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер :04:001:5586, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с.Рованці Боратинської сільської ради Луцького району, реєстраційний номер лота 238764.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер :04:001:7630, площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с.Рованці Боратинської сільської ради Луцького району.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер :04:001:7631, площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с.Рованці Боратинської сільської ради Луцького району.

Вирішено питання щодо судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ДП «СЕТАМ» подало апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при розгляді справи дійшов висновку про порушення, допущені державним виконавцем в ході реалізації спірного майна, а саме, що електронні торги проведені з порушенням вимог законодавства. Вказує, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки не встановлено жодних порушень Порядку реалізації арештованого майна.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 зазначає, що вважає оскаржуване рішення суду законним та обгрунтованим, апеляційну скаргу безпідставною та такою, що підлягає залишенню без задоволення, а рішення - без змін, оскільки власником майна, реалізованого на торгах, є позивачка ОСОБА_1 , право власності якої порушено. У відзиві також вказано, що правова природа електронних торгів відповідає договірним відносинам купівлі-продажу, тому відповідно до норм ч.4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на аукціонах (електронних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, отже і визнання торгів недійсними можливе за правилами визнання недійсним правочину на підставі норм цивільного законодавства (ст.203, 215 ЦК).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язане з позбавленням суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Судом встановлено, що на підставі рішення Боратинської сільської ради від 16 вересня 2008 року 21.04.2010 року ОСОБА_6 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 496707, площею 0,2000 га, кадастровий номер :04:001:5586, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с.Рованці Боратинської сільської ради Луцького району. ( а.с. 9).

Відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 21 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , від імені якого діяв ОСОБА_7 , продавець передав, а покупець отримала у власність земельну ділянку площею 0,2000 га, кадастровий номер :04:001:5586, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с.Рованці Боратинської сільської ради Луцького району, яка належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 496707, виданого управлінням Держкомзему у Луцькому районі Волинської області 21 квітня 2010 року.

Як вбачається з оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 496707, виданого на ім`я ОСОБА_6 , на звороті міститься відмітка - штамп приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Ходачинської Н.І. від 21 квітня 2010 року за реєстровим номером 626 про перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_1 .

Судом також досліджено та встановлено, що на державному акті міститься штамп та печатка Управління Держкомзему у Луцькому районі Волинської області про реєстрацію права власності на земельну ділянку в Поземельній книзі 22.04.2010 року за реєстровим номером 86001.

З копії журналу обліку заяв і наданих послуг з проставлення на Державному акті відмітки про реєстрацію права власності на земельну ділянку в Поземельній книзі вбачається запис за № 850/10 від 22.04.2010 року щодо реєстрації договору купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :04:001:5586, серії ВМР 382722, дата нотаріального посвідчення 21.04.2010 року, номер запису у реєстрі для вчинення нотаріальних дій 626, дата реєстрації в поземельній книзі - 22.04.2010 року.

Крім того, судом встановлено, що 22.04.2010 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу ВМР № 382724, укладеного 21 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , від імені якої діяв ОСОБА_7 , набула право власності на земельну ділянку кадастровий номер :04:001:5587 площею 0,20 га, що суміжна із земельною ділянкою, кадастровий номер :04:001:5586.

В подальшому ОСОБА_1 зверталась до Боратинської сільської ради Луцького району із заявою та отримала дозвіл на будівництво житлового будинку і господарських споруд в селі Рованці на власних приватизованих земельних ділянках загальною площею 0,40 га.

Відповідно до ст. 182 ЦК України в редакції, чинній на дату укладення договору купівлі-продажу, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Статтею 125 Земельного кодексу України в редакції, що діяла на дату укладення договору купівлі-продажу позивачем, визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України в тій же редакції право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Частина друга цієї статті вказує, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину.

Крім того, ч.6 ст. 126 Земельного кодексу було визначено, що при набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа, на підставі якого відбулося відчуження. Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа. Забороняється вимагати для здійснення відмітки та державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обмежень документи, не передбачені цією статтею.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку набула право власності на земельну ділянку площею 0,2000 га, кадастровий номер :04:001:5586, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с.Рованці Боратинської сільської ради Луцького району, оскільки у відповідності до діючого на час набуття права власності законодавства уклала цивільно-правову угоду щодо відчуження земельної ділянки, в порядку, встановленому законом, на державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчив договір купівлі-продажу, здійснив відмітку про перехід права власності на земельну ділянку на підставі цивільно-правового договору, звернулась до територіального органу Держкомзему за місцем знаходження земельної ділянки, що був уповноважений здійснювати державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, який провів реєстрацію права власності на земельну ділянку в Поземельній книзі 22.04.2010 року за реєстровим номером 86001.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Корець В.П. під час примусового виконання виконавчого провадження № 31217324 про конфіскацію всього належного на праві власності майна в дохід держави накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, транспортні засоби та сільськогоподарську техніку, що належить ОСОБА_6 .

Згідно з актом опису й арешту майна від 15 лютого 2013 року державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ Пирогою С. С. описано і накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,2000 га, кадастровий номер :04:001:5586, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована в с.Рованці Боратинської сільської ради Луцького району, що належали на праві власності ОСОБА_6 .

Згідно з актом про проведені електронні торги та протоколом № 288692 проведення електронних торгів реалізацією земельної ділянки займалось Державне підприємство «СЕТАМ». Електронні торги з реалізації описаного та арештованого майна - земельної ділянки, площею 0,2000 га, кадастровий номер :04:001:5586, що розташована в с.Рованці Боратинської сільської ради Луцького району, відбулися 03.10.2017 року, переможцем торгів визнано ОСОБА_4 , майно придбано за сумою 291 100 гривень, Зазначено, що дане майно належить боржнику ОСОБА_6 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 496707 від 21.04.2010 року.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що 07.11.2017 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М. В. проведено реєстрацію земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер :04:001:5586, що розташована в с.Рованці Боратинської сільської ради Луцького району, за ОСОБА_4 .

Згідно з ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмеженооборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішень про конфіскацію майна здійснюється органами державної виконавчої служби в порядку, встановленому цим Законом. Реалізація конфіскованого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

Умови і порядок проведення електронних торгів визначено «Порядком реалізації арештованого майна», затвердженим наказом Міністерства юстиції Україні від 29.09.2016 року № 2831/5.

Відповідно до даного Порядку державний виконавець як організатор здійснює внесення до системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити такі дані зокрема, найменування майна; відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність (додатково зазначається інформація, визначена пунктами 6 - 10 розділу ІІІ цього Порядку);місцезнаходження майна;відомості про зберігача майна (найменування, фактична та юридична адреси, телефон, електронна адреса);За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець)( п.4 розділу ІІ Порядку).

Отже, судом встановлено та підтверджено, що державний виконавець під час передачі на реалізацію конфіскованого майна боржника ОСОБА_6 не встановив, кому належить спірне майно на праві власності, внаслідок чого на електронних торгах було реалізовано майно, яке не належало боржнику.

Таким чином, реалізація даного майна перешкоджає законному власнику ОСОБА_1 вільно володіти та розпоряджатися належним їй майном, а тому з метою усунення перешкод у володінні і розпорядженні майном власник подав відповідну позовну заяву.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Усталена правова позиція Верховного Суду щодо питання визначення правової природи продажу майна з електронних торгів як правочину купівлі-продажу дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону.

Як визначено у ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 656, 658 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору, а право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Судом встановлено, що жодних судових рішень щодо примусової реалізації майна, належного позивачу ОСОБА_1 , зокрема і щодо спірної земельної ділянки, не ухвалювалося. Проведення спірних електронних торгів відбувалося у зв`язку з конфіскацією майна, належного попередньому власнику земельної ділянки ОСОБА_6 .

Отже, правочин купівлі-продажу майна, не належного на праві власності ОСОБА_6 , шляхом проведення електронних торгів в межах виконавчого провадження, де він є боржником, явно суперечить закону та порушує законні права належного власника предмету торгів - земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер :04:001:5586, що розташована в с.Рованці Боратинської сільської ради Луцького району.

Проте судом встановлено, що незаконно реалізована ділянка була переможцем торгів ОСОБА_9 23 травня 2018 року розділена на дві ділянки площею по 0,10 га з кадастровими номерами :04:001:7630 та :04:001:7631, які нею 24 травня 2018 року відчужені шляхом оформлення договорів дарування ОСОБА_5 , що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Витягів з публічної кадастрової карти України.

Згідно з частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, головною умовою, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів підлягає встановленню наявність порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2677цс17, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-1981цс16.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша норма, яку закріплено в першому реченні першого пункту і яка має загальний характер, викладає принцип мирного володіння власністю; друга норма у другому реченні того ж пункту поширюється на випадки позбавлення права власності й передбачає для цього певні умови; третя норма, яку закріплено у другому пункті, допускає, що договірні сторони мають право, зокрема, контролювати використання власності відповідно до загального інтересу. Однак ці норми не є окремими, тобто не пов`язаними одна з одною. Друга і третя норми стосуються окремих випадків втручання у право на мирне володіння власністю, тому повинні тлумачитися за загальним принципом, закріпленим у першій нормі (Ismayilov v. Russia, № 30352/03, § 28, від 6 листопада 2008 року).

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції передбачає, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном повинно бути «законним»: у пункті 2 встановлено, що держави мають право контролювати використання майна шляхом введення «законів». Крім того, принцип верховенства права - одна з підвалин демократичного суспільства - закріплений в усіх статтях Конвенції. Питання, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Разом з тим, Верховним Судом України у судовому рішенні від 21.12.2016 р. в справі 6-2233цс16 висловлено правову позицію щодо застосування статей 387, 388 Цивільного кодексу України.

Згідно з вимогами ст. ст. 317, 319 ЦК України власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Отже, положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Оскільки в суді доведено, що спірна земельна ділянка відчужена не з волі її законного власника ОСОБА_1 , тому висновок суду першої інстанції про задоволення позову і в частині витребування майна з чужого незаконного володіння є вірним.

Отже, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судового рішення не впливають та спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Державного підприємства "СЕТАМ" залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді