УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 лютого 2019 року м. Мукачево Справа №303/1000/19

2/303/780/19

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

ОСОБА_1, розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_2

до відповідача ОСОБА_3

про поновлення на роботі, стягнення коштів за декретну відпустку та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того подана позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України (частиною четвертою) передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до роз'яснень, які викладені у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (надалі - Постанова) сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Фактичний аналіз позовних матеріалів свідчить про те, що у поданому позивачем позові обєднано дві вимоги майнового характеру (відшкодування матеріальної шкоди та відшкодування моральної шкоди) та одна вимога немайнового характеру (поновлення на роботі).

Незважаючи на вищевказане, матеріали справи не містять доказів сплати позивачем судового збору за судовий розгляд заявлених ним вимог за предметом позову.

Закон України «Про судовий збір» звільняє позивачів від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі (п. 1 частини 1 статі 5 Закону).

Тобто, позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу немайнового характеру про поновлення на роботі та за вимогу майнового характеру - стягнення заробітної плати.

Разом з тим, Закон України «Про судовий збір» не звільняє позивачів від сплати судового збору за вимогу про стягнення коштів за декретну відпустку та за вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу про стягнення коштів за декретну відпустку в розмірі визначеному п.1.1 частини 2 статті 4 Закону, а саме в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та за вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі визначеному п.1.1 частини 2 статті 4 Закону, а саме в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 768,40 грн.

Крім того, згідно з розясненнями, які містяться п.п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

При недотриманні позивачем зазначених вимог настають відповідні процесуальні наслідки.

Всупереч вищевказаному, позивачем не викладено обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, зокрема щодо заподіяння йому моральної шкоди з боку відповідача, її характеру, тривалості моральних страждань, розрахунків, з яких виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, а також в чому вона виразилася.

Не долучив до матеріалів позовної заяви позивач також і копію трудової книжки.

У заявленій за предметом позову вимозі про стягнення з позивача коштів за «декретну відпустку» не вказано конкретної суми коштів, яку позивач просить відшкодувати на її користь, з поданням відповідного розрахунку стягуваної суми та необхідних для її обчислення вихідних даних.

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 95, 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

3. Копію даної ухвали надіслати позивачу.

4. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною третьою ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость