ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/325/17 Номер провадження 22-ц/814/3068/19Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

за участю секретаря Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Офіцерська кредитна спілка»

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2017 року, ухвалену у складі головуючого судді Січиокно Т.О., із складанням повного тексту судового рішення 14 лютого 2017 року,

у справі за скаргою голови правління Кредитної спілки «Офіцерська кредитна спілка» - Лозовського Станіслава Валентиновича на бездіяльність державного виконавця, зобов`язання вчинити дії, заінтересована особа - ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року Кредитна спілка «Офіцерська Кредитна Спілка» звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо повернення виконавчого документа №2-1382/10 від 18 жовтня 2010 року без виконання.

Обґрунтовуючи викладені у скарзі доводи, скаржник посилався на те, що 28 грудня 2016 року на адресу кредитної спілки надійшло повідомлення начальника Карлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про повернення стягувачу виконавчого листа №2-1382/10 від 18 жовтня 2010 року, виданого Октябрським районним судом м. Полтави, оскільки стягувач не надав підтвердження сплати авансованого внеску.

Заявник вважає незаконним повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа без виконання, оскільки виконавче провадження було відкрито вперше у 2010 році, а отже при повторній подачі виконавчого документа сплата авансового внеску не потребується.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2017 року скаргу КС «Офіцерська Кредитна Спілка» на бездіяльність державного виконавця залишено без задоволення.

Залишаючи без задоволення скаргу Кредитної спілки суд першої інстанції виходив з того, що доводи заявника щодо можливості несплати авансованого внеску стягувачем суперечить Закону України «Про виконавче провадження» від 05 жовтня 2016 року.

З вказаною ухвалою суду першої інстанції, не погодився заявник та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати, зобов`язати ВДВС Карлівського району прийняти повторно виконавчий лист №2-1382/10 від 18.10.2010 року без авансового внеску коштів для продовження виконання рішення суду, визнати бездіяльність ВДВС Карлівського району незаконною.

Зазначає, що місцевий суд безпідставно застосував до даних правовідносин положення Закону України «Про виконавче провадження» в новій редакції, оскільки виконання рішення суду за вищевказаним виконавчим листом було розпочато у 2011 році.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.04.2016 року начальником Карлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Рецем М.В. повернуто виконавчий лист №2-1382/10, виданий 18.10.2010 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь Кредитної спілки військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка» 17790, 42 грн., витрат по оплаті державного мита у сумі 141 грн., витрат, пов`язаних з викликом відповідача через розміщення оголошення в газеті в сумі 144, 12 грн. та витрат на ІТЗ розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 18195, 54 грн.

Підставою для повернення стягувачеві вказаного виконавчого листа зазначено відсутність документального підтвердження сплати стягувачем авансового внеску при пред`явленні виконавчого листа до виконання.

Залишаючи без задоволення скаргу представника Кредитної спілки «Офіцерська кредитна спілка» Лозовського С.В. місцевий суд дійшов висновку що, оскільки на момент повторного звернення стягувача до виконавчої служби набрала чинності редакція Закону України «Про виконавче провадження», статтею 26 якого передбачена сплата авансового внеску, то підстав для повторного прийняття виконавчого листа №2-1383/10 від 18.10.2010 року без його сплати немає.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, яка була чинною на час вчинення державним виконавцем дій та прийняття рішень, що оскаржуються, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Рішенням Коституційного Суду України від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019, справа № 3-368/2018(5259/18), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII зі змінами.

Рішення Конституційного Суду України мотивовано тим, що визначенням положеннями частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язкової сплати авансового внеску особою, на користь якої ухвалене судове рішення, як необхідної умови початку примусового виконання цього рішення органом державної виконавчої служби, покладено на цю особу фінансовий тягар забезпечувати функціонування впровадженої державою системи виконання судових рішень, що не гарантує доступу для кожної такої особи до вказаної системи, отже, не забезпечує в усіх випадках і за будь-яких умов повного та своєчасного виконання цього рішення, його обов`язковості.

Конституційний Суд України наголосив, що держава має позитивний обов`язок забезпечувати виконання судового рішення, проте визначеними положеннями частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» правовим регулюванням щодо обов`язкового авансування початку примусового виконання судового рішення особою, на користь якої ухвалене це рішення, такий обов`язок держави перекладено на вказану особу, що нівелює сутність її конституційного права на судовий захист та суперечить положенням статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України.

За змістом частини першої статті 129 Конституції України та частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою частиною якого є доступ до правосуддя.

Виходячи із гарантій, закріплених у статтях 55, 129, 129-1 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 18 ЦПК України, дії державного виконавця щодо повернення без виконання з мотивів несплати КС «Офіцерська кредитна спілка» авансового внеску щодо виконання виконавчого листа, виданого 18 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, який був направлений до органу державної виконавчої служби для організації та проведення його виконання, не можуть вважатись правомірними, оскільки перешкоджають доступу стягувачу до належного виконання судових рішень, отже, і доступу до правосуддя.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 688/1619/17-ц (провадження № 61-24783св18).

За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про задоволення скарги КС «Офіцерська кредитна спілка» у частині визнання незаконними дій державного виконавця щодо винесення повідомлення від 28 грудня 2016 року та його скасування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

З урахуванням викладеного ухвала районного суду підлягає скасуванню в частині визнання незаконними дій державного виконавця щодо винесення повідомлення від 28 грудня 2016 року та його скасування.

В іншій частині ухвалу місцевого суду залишити без змін.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року апелянта - Кредитну спілку «Офіцерська кредитна спілка» звільнено від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, отже судовий збір у розмірі 1600 грн. підлягає стягненню з Карлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Керуючись ст.ст. 367, ч. 1 п. 2 ст. 374, ч. 1 п. 3, 4 ст. 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційній суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу кредитної спілки «Офіцерська кредитна спілка» задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 9 лютого 2017 року скасувати.

Скаргу кредитної спілки «Офіцерська кредитна спілка» - задовольнити частково.

Визнати незаконними дії начальника Карлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Реця Миколи Васильовича щодо винесення повідомлення від 28 грудня 2016 року про повернення стягувачу без прийняття виконавчого документа до виконання.

Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа від 28 грудня 2016 року стягувачу без прийняття до виконання, постановлене начальником Карлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Рецем Миколою Васильовичем за виконавчим листом № 2-1382/10, виданим 18 жовтня 2010 року Октябрським районним судом м. Полтави.

В іншій частині ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 9 лютого 2017 року - залишити без змін.

Стягнути з Карлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1600 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий суддя: О.О. Панченко

Судді: Т.В. Одринська

В.П. Пікуль