Провадження №2/428/2541/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьк Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстрований відповідач ОСОБА_2 - її онук. Відповідач ОСОБА_2 в зазначеній квартирі не проживає з 2014 року і відсутній без поважних причин, переїхав до Російської Федерації. Він виїхав з вказаної квартири, забравши свої речі. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує права та інтереси позивача, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування вказаною квартирою. Позивач змушена сплачувати додаткові грошові кошти по комунальним послугам за зареєстрованого відповідача. Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації більше ніж один рік, позивач вважає його таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Позивач звернулася з позовною заявою до суду і просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій визнав позовні вимоги. Своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Законний представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала позовні вимоги.

Представник третьої особи Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 17.03.1997 року №660, виданого відділом приватизації житла міськвиконкому; копією договору про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, від 20.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Хрипуном М.М., в реєстрі №2423; копією договору дарування 1/2 частки квартири від 20.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Хрипуном М.М., в реєстрі №2424; копіями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.09.2019 року №181800785, від 20.09.2019 року №181809675.

Відповідно до копії домової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25.09.2019 року №21692, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради Луганської області, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 25.09.2019 року зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Як вбачається з позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 не проживає у вищевказаній квартирі з 2014 року, оскільки переїхав проживати до іншого місця проживання до Російської Федерації, забравши при цьому свої речі. Зазначена обставина підтверджується письмовими заявами відповідача, його законного представника та копією свідоцтва про реєстрацію за місцем перебування від 15.08.2016 року №1563, копією довідки від 21.05.2019 року №234.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 перешкоджає проживанню відповідача ОСОБА_2 в спірній квартирі. Суд вважає, що відповідач не проживає в спірній квартирі і покинув її без поважних причин. До спірного житлового приміщення він не ставиться як до постійного місця проживання.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

А отже, виходячи з аналізу вказаних положень законів, обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто в вказаному випадку на її матір та батька.

Згідно з ч. 2-3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06.08.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком записаний ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_3 .

Відповідно до копії паспорта громадянина Російської Федерації серії і номер НОМЕР_2 , виданого 11.10.2017 року відділом по питанням міграції відділу поліції №2 Управління МВС Росії по м. Волгоград, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Російської Федерації.

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію за місцем перебування від 15.08.2016 року №1563, виданого відділом УФМС Росії по Волгоградській області в Краснооктябрському району м. Волгоград, ОСОБА_2 зареєстрований за місцем перебування за адресою: АДРЕСА_2 , строком з 12.08.2016 року по 12.08.2021 року.

Згідно з письмовою заявою ОСОБА_2 , діючого зі згоди батька ОСОБА_4 від 14.11.2019 року, посвідченої тимчасово виконуючим обов`язки нотаріуса міста Волгоград Шейко Я.О. та переклад якої з російської мови на українську мову посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховою О.О., ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_4 від 14.11.2019 року, посвідченої тимчасово виконуючим обов`язки нотаріуса міста Волгоград Шейко Я.О. та переклад якої з російської мови на українську мову посвідчений приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховою О.О., ОСОБА_4 надав згоду про зняття з реєстраційного обліку його сина ОСОБА_2 за місцем його проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_3 від 08.11.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малаховою О.О., ОСОБА_3 надала згоду про зняття з реєстраційного обліку її сина ОСОБА_2 за місцем його проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії довідки від 21.05.2019 року №234 ОСОБА_2 з 01.09.2015 року навчається у Середній школі №78 Краснооктябрського району Волгограда.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_2 , якому на момент реєстрації у спірній квартирі виповнилося чотири місяці відповідно, не мав права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набув право користування житлом за місцем проживання з батьками, з якими він проживав.

В силу положень ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З матеріалів справи вбачається, що неповнолітній ОСОБА_2 був зареєстрований у спірній квартирі як за місцем проживання своєї матері ОСОБА_3 . Таким чином, право користування житловим приміщенням неповнолітнього ОСОБА_2 на момент реєстрації в спірній квартирі є похідним від права його матері.

При цьому, суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області від 04.11.2019 року №5770 про заперечення проти позовних вимог щодо позбавлення неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , права користування житлом, у зв`язку з тим що він є необґрунтованим.

Отже, позовна вимога щодо визнання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем його реєстрації понад один рік і переїхав проживати до іншого місця проживання до Російської Федерації, то, відповідно, він втратив право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_1 , створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача. Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності та враховуючи, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік і не приймає участі в витратах по утриманню і оплаті комунальних послуг житлового приміщення, а отже втратив інтерес до вказаного житлового приміщення.

При цьому суд враховує повне визнання позову відповідачем та його законним представником, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 768 грн. 40 коп., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Законний представник відповідача: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради Луганської області; місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, б-р Дружби Народів, б. 32; .

Представник третьої особи: Шарнікова Ірина Іванівна, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, б-р Дружби Народів, б. 32.

Суддя Ж. І. Кордюкова