Справа №751/1012/19
Провадження №2-о/751/43/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2019 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

секретаря судового засідання Клименко К.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Чернігівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Донецьк.

Заявлені вимоги заявник обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Донецьк помер її батько - ОСОБА_2 через хворобу. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно ст.. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть державного зразка.

У судове засідання заявниця не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Чернігівській міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи у відсутності представника відділу, проти задоволення вимог ОСОБА_1 не заперечують.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно копії свідоцтва про народження, заявниця ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2, 1960 року народження.

Згідно паспорту громадянина України НОМЕР_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження: м. Донецьк, місце проживання зареєстровано: АДРЕСА_1.

Батько заявниці - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, знаходячись у квартирі АДРЕСА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_6.

Київським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції «Донецької Народної Республіки» 19 листопада 2018 року було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2, в якому зазначено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець України, Донецької області, м. Донецьк, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 58 років, місце смерті - «Донецька Народна Республіка», м. Донецьк, Київський район, актовий запис про смерть № 1208.

Заявниця звернулась до Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області для проведення державної реєстрації смерті батька, проте, 07.02.2019 року Чернігівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відмовив заявнику у проведенні державної реєстрації смерті громадянина ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 19.11.2018 року, виданого Київським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної Реєстраційної Палати Міністерства юстиції «Донецької Народної Республіки», оскільки заявником пред'явлено документи, які не відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до положень ст. 49 Цивільного кодексу України, смерть фізичної особи є актом цивільного стану та підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров"я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» зі змінами, м. Донецьк входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...».

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, суд приймає до уваги відомості, які зазначені у свідоцтві про смерть, враховуючи неможливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цьому документі, хоча й не визнає зазначене свідоцтво про смерть офіційним документом.

За таких обставин, з метою захисту законних прав та інтересів, оформлення спадкових прав, суд доходить висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце смерті якого - м. Донецьк, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть її батька, видане державним органом України.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Керуючись ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207- VII, Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року N 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року N 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», ст.ст. 4, 13, 76-81, 95, 259, 263-265, 294, 315-319, 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Чернігівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець України, Донецької області, м. Донецьк, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 58 років, у Київському районі міста Донецька Донецької області.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію рішення суду невідкладно надіслати до Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12.02.2019

Головуючий - суддя І. В. Яременко