Провадження № 2/761/5142/2019
У Х В А Л А

18 вересня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Фролової І.В.,

при секретарі: Бордусенка Б.С.,

за участі:

представника позивача: ОСОБА_1 .,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника третьої особи: Железняк Н.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Києві клопотання представника третьої особи Железняк Н.М. про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» до приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 , третя особа - приватне акціонерне товариство «КВАЗАР» про визнання недійсними електронних торгів, -

В С Т А Н О В И В:

16 квітня 2019 року до суду надійшла вказана позовна заява.

16 квітня 2019 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В.

Ухвалою від 22 квітня 2019 року відкрито провадження у справі.

16 вересня 2019 представник третьої особи, Железняк Н.М. подала в судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі в порядку п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки спір підлягає вирішенню в порядку господарського, а не цивільного судочинства. Дане клопотання обґрунтовано тим, що один із відповідачів у справі - ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем і зареєстрованим платником податку, і саме з рахунку ФОП ОСОБА_3 було сплачено на рахунок ДП «СЕТАМ» кошти за лот №329164 у розмірі 226 670,00 грн.

Представники позивача у судовому засіданні проти поданого клопотання заперечували.

Суд, заслухавши пояснення представника третьої особи, думку представників позивача, вивчивши матеріали поданого клопотання, вважає, що воно є таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 4 КАС України визначає, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно п. 9 розділу X Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2831/5, акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане рухоме майно.

Відповідно до п. 5 розділу X Порядку реалізації арештованого майна, в акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності боржника на майно; номер лота реалізованого майна.

Виходячи з правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажі майна, тобто в забезпечення переходу права власності на майно до покупця - учасника електронних торгів, вбачається, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Тобто, вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на електронних торгах, а отже, є договором.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець. У даному випадку покупцем майна виступає особа, яку визнано переможцем торгів, та яка зазначена в акті про проведення електронних торгів.

Як вбачається зі змісту Акту про проведені електронні торги від 10.04.2019 року у ВП №57438374, переможцем торгів визнано ОСОБА_3 , який є фізичною особою.

Інформація про те, що переможець торгів ОСОБА_3 є фізичною особою- підприємцем та здійснював купівлю майна як фізична особа-підприємець в акті про проведені електронні торги, відсутня. До того ж, в протоколі проведення електронних торгів №387429 ОСОБА_3 , як переможець торгів визначений як фізична особа, і інформації про те, що ОСОБА_3 брав участь у торгах як фізична особа-підприємець, протокол також не містить.

Факт оплати ОСОБА_3 за придбане на електронних торгах майно з рахунку фізичної особи-підприємця не має жодного значення для визначення того хто є стороною договору купівлі-продажу майна на електронних торгах та не може свідчити про те, що стороною такого договору є фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , оскільки покупець та відповідно сторона договору визначається відповідно до даних, зазначених в акті про проведенні електронні торги.

Отже, покупцем майна та відповідно стороною договору купівлі-продажу майна на електронних торгах є фізична особа.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, справи про визнання недійсними електронних торгів, якщо набувачем майна (переможцем торгів) є фізична особа, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

В клопотанні представник третьої особи вказує на те, що спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, у зв`язку із тим, що відповідач ОСОБА_3 є фізичною особою підприємцем, посилаючись при цьому на позицію Верховного суду від 13.02.2019 року у справі № 910/8729/18.

Однак, такі твердження представника третьої особи вбачаються безпідставними та абсолютно не обґрунтованими, з огляду на викладене вище, а також з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК країни суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України визначає перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірвані і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. З Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно ч. 4 -7 ст. З Господарського кодексу України сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб`єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності. Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб`єктами господарювання та суб`єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю. Внутрішньогосподарськими є відносини, що складаються між структурними підрозділами суб`єкта господарювання, та відносини суб`єкта господарювання з його структурними підрозділами.

Отже, для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення не лише суб`єктний склад саме сторін правочину, а і наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Однак, у справі не існувало правовідносин, які притаманні господарській діяльності та господарським правовідносинам, і спір не виник при укладенні, зміні, розірванні і виконанні правочину у господарській діяльності.

Посилання представника третьої особи на постанову Верховного суду від 13.02.2019 року у справі №910/8729/18 є безпідставною, оскільки як вбачається зі змісту цієї постанови: «4.16 Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо недійсності господарського договору, яким було опосередковано зобов`язальні правовідносини сторін спору з виконання робіт та надання послуг».

Тобто, у даній справі спір виник не у зв`язку із продажем майна на електронних торгах, а у зв`язку із невиконанням стороною своїх договірних зобов`язань, і предмет спору не є аналогічним до предмету спору, що розглядається Шевченківським районним судом м. Києва у справі №761/15797/19.

Таким чином, висновки Верховного суду, на які посилається представник третьої особи у клопотанні, не підлягають застосуванню, оскільки справа не стосується правовідносин, що виникли у зв`язку із продажем майна на електронних торгах.

Отже, враховуючи викладене вище в цих запереченнях, поданий ТОВ «Піллар» позов про визнання недійсними електронних торгів, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання Третьої особи про закриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, заява про закриття провадження є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 2, 19, 353 ЦПК України, ст. 4, 19 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника третьої особи Железняк Н.М. про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Піллар» до приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Варави Романа Сергійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 , третя особа - приватне акціонерне товариство «КВАЗАР» про визнання недійсними електронних торгів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: