ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м.Суми

Справа №583/4697/18

Номер провадження 22-ц/816/872/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенко В. І. , Хвостик С. Г.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 грудня 2018 року, ухваленого у складі судді Сидоренка Р.В., в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку.

Свої вимоги мотивує тим, що у 2017-2018 роках проживала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем на у них народилася дитина - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на її утримання, як матері дитини, не надає, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, так як вона не працює і самостійного заробітку не має. Згідно судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2018 року відповідач зобов'язаний сплачувати їй аліменти на утримання сина, проте аліменти він не платить.

Посилаючись на положення ч. 2 ст. 84 СК України, просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 від усіх його доходів до досягнення їх дитиною - сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісяця на утримання ОСОБА_1 до досягнення дитиною - сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, починаючи стягнення з 06 листопада 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 469,68 грн.

Решта судових витрат 235,12 грн компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, зобов'язавши відповідача сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що розмір аліментів, призначений судом, є занадто малим, так як вона проживає одна з дитиною без будь-яких засобів до існування. Крім того, з нею в квартирі проживає її мати, яка не має постійної роботи, і ще не досягла пенсійного віку, а тому пенсії не отримує. Випадкових заробітків її матері ним не вистачає навіть на сплату комунальних послуг, не кажучи вже про продукти харчування та одяг. Крім того зазначає, що відповідач ухиляється від утримання не тільки її, але й дитини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 2 ст. 84 СК України та враховуючи матеріальний стан сторін, їх стан здоров'я, наявність обов'язку у відповідача надавати матеріальну допомогу непрацездатній дружині, присудив стягнення аліментів в частці від доходу відповідача на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, оскільки суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, від фактичних шлюбних відносин сторони по справі мають дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач (а. с. 5).

Дитина проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 6) та перебуває на її утриманні.

Судовим наказом від 22 жовтня 2018 року по справі № 583/4237/18 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12 жовтня 2018 року та аліменти сплачувати на користь матері дитини ОСОБА_1 (а. с. 7).

ОСОБА_2 офіційно не працює, зареєстрований як безробітний в Охтирській міськрайонній філії Сумського обласного центру зайнятості з 14 грудня 2017 року, де по вересень 2018 року отримував виплати (а. с. 20; 21). Інших осіб на своєму утриманні немає.

Згідно частин 2 та 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції врахував всі наведені обставини, в тому числі, те, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров'я, інших утриманців, крім малолітнього сина, не має, наявність у нього обов'язку надавати матеріальну допомогу. Також судом було враховано ту обставину, що позивач на даний час не працює. На підставі встановлених обставин справи, з урахуванням розміру вже стягнутих з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина, суд дійшов правильного висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання матері дитини у розмірі 1/6 частини від усіх його видів заробітку до досягнення дитиною трьох років.

Надані ОСОБА_1 докази стосовно того, що центром зайнятості пропонувалися відповідачу послуги з працевлаштування, проте він не був працевлаштований та щодо його можливого працевлаштування в Республіці Польща, не свідчать про те, що він має можливість сплачувати аліменти в більшому, ніж призначено судом першої інстанції, розмірі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Т.А. Левченко

Судді: В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик