ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8664/19Головуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 22-ц/817/887/19 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 607/8664/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря - Чукля Д.І.

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2019 року (постановлену суддею Грицак Р.М., дату складання повного тексту не зазначено) у цивільній справі № 607/8664/19 ,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ "ТАЛАН ТЕР", Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Легінь О.М., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Дорога родина», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача Державний реєстратор Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Сагайдак І.В., про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради Легінь О.М. про реєстрацію за ТОВ "ТАЛАН ТЕР" права власності на магазин по АДРЕСА_1 та трьох земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , яка була проведена 25.03.2019 року.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на підставі договорів дарування укладених 31.05.2017 року вона набула у власність від матері ОСОБА_1 магазин по АДРЕСА_1 та три земельні ділянки. Мати з ініціативи її брата оскаржувала вказані договори дарування, які рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14.09.2018 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 18.01.2019 року визнані недійсними (справа № 607/15555/17).

Не погоджуючись з судовими рішеннями у справі вона подала касаційну скаргу. Ухвалою Верховного Суду від 07.02.2019 року відкрито касаційне провадження у справі, а постановою від 27.03.2019 року постанову апеляційного суду скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Посилаючись на те, що відповідачці ОСОБА_1 було відомо про відкриття касаційного провадження у справі, вона 15.02.2019 року по акту прийому - передачі передала у власність ТОВ "ТАЛАН ТЕР" вказане нерухоме майно і подала державному реєстратору документи для реєстрації прав на нього за ТОВ "ТАЛАН ТЕР", яка відбулась 25.03.2019 року.

04.07.2019 року ОСОБА_3 подала суду заяву про відмову від позову, скасування заходів забезпечення позову та стягнення судових витрат.

В обґрунтування поданої заяви вказувала, що в ході апеляційного розгляду справи № 607/15555/17 її мати ОСОБА_1 подала заяву про відмову від позову, та апеляційним судом таку відмову від позову було прийнято, а провадження у справі закрито. Як наслідок - ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 27 червня 2019 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 вересня 2018 року у справі №607/15555/17 визнано нечинним. Також, у зв`язку із втратою чинності судовим рішенням від 14.09.2018 року, Тернопільським апеляційним судом було скасовано 4 рішення державного реєстратора Легінь О.М. від 25.03.2019 року з індексними номерами 46113126, 46113609, 46113377, 46113805 про державну реєстрацію за ТОВ "ТАЛАН ТЕР" права власності на магазин по АДРЕСА_1 (заг. площею 1515.8 кв.м) і трьох земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , які є предметом розгляду у даній справі.

Одночасно просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3073,60 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 384,20 грн. Вважає, що судові витрати мають бути їй відшкодовані відповідачем, у відповідності до частини 3, 6 статті 142, з огляду на зміст частини 9 статті 141 ЦПК України оскільки відповідач подала безпідставний позов, від якого згодом відмовилася на стадії апеляційного розгляду. Крім того, знаючи про наявність обтяження магазину та трьох земельних ділянок і про те, що вона не є власником даного майна, ОСОБА_1 все-таки добилася прийняття державним реєстратором 4 рішень про здійснення державної реєстрації права власності на них за ТОВ "ТАЛАН ТЕР".

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_3 про відмову від позову і прийнято відмову від позову. Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 - закрито.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3457,80 грн судового збору.

Скасовано заходи забезпечення позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду в частині стягнення судових витрат ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, якій просить скасувати її в частині стягнення з неї судового збору посилаючись на те, що позов про визнання договорів дарування від 31.05.2017 року вона подала обґрунтовано і подача нею заяви про відмову від позову не може розцінюватись як зловживання нею своїми процесуальними правами. Судом не встановлено, що вона подала завідомо безпідставний позов та в ухвалі суду не зазначено в чому саме полягає зловживання нею своїми процесуальними правами.

Вважає, що суд неправильно застосував положення ст.ст. 141 та 142 ЦПК України, оскільки повинен був повернути позивачці 50% сплаченого судового збору з державного бюджету.

ОСОБА_3 та ТОВ "ТАЛАН ТЕР" подали відзиви на апеляційну скаргу в яких зазначали, що ухвала суду про розподіл судових витрат відповідно до статті 353 ЦПК України оскарженню не підлягає і суд першої інстанції правильно вирішив питання про стягнення судового збору з відповідачки, оскільки даний спір виник внаслідок неправомірних дій відповідачки, яка, знаючи про відкриття касаційного провадження у справі №607/15555/17, передала спірне нерухоме майно ТОВ "ТАЛАН ТЕР" та подала державному реєстратору документи для реєстрації права власності на майно за товариством. Вона, ОСОБА_3 , відмовилась від своїх позовних вимог внаслідок задоволення їх ОСОБА_1 - відмови від позову у справі №607/15555/17 та застосування повороту виконання рішення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та додатково пояснив, що ухвала суду відповідно до пунктів 13,15 статті 353 ЦПК України підлягає оскарженню в апеляційному порядку. Вважає помилковим висновок суду про те, що ОСОБА_1 зловживала своїми процесуальними правами і відмовляючись від позову задовольнила вимоги позивача.

ОСОБА_1 виконувала рішення суду і реєструвала за собою право власності на спірні об`єкти 06.02.2019 року до відкриття Верховним Судом 07.02.2019 року касаційного провадження у справі №607/15555/17 і як власник майна 15.02.2019 року розпорядилась своїм майном передаючи його ТОВ "ТАЛАН ТЕР". Реєстрація права власності на спірне нерухоме майно за товариством відбулась 25.03.2019 року до скасування Верховним Судом рішень у даній справі, що доводить правомірність дій ОСОБА_1

ОСОБА_1 вважає договори дарування магазину та земельних ділянок недійсними і на даний час Тернопільським міськрайонним судом розглядається справа за її позовом про визнання договорів недійсними з підстав укладення їх під впливом насильства та в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

ОСОБА_3 та інші учасники справи в судове засідання не з`явились.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, заслухавши пояснення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат та стягуючи їх з ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що спір виник внаслідок зловживання ОСОБА_1 своїми процесуальними правами.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Питання розподілу судових витрат врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України.

Стаття 142 цього Кодексу регулює розподіл судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Відповідно до частини 3 статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

В частині 9 статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно частини 2 статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Судом встановлено, що відмова позивачки від позову була пов`язана з тим, що ОСОБА_1 відмовилась від позову про визнання договорів дарування нерухомого майна недійсними і ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 27.06.2019 року закрито провадження у справі та в порядку повороту виконання рішення скасовано оскаржувані нею у даній справі рішення державного реєстратора з індексними номерами 46113126, 46113609, 46113377, 46113805.

Звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про відмову від позовних вимог не свідчить про безпідставність та необґрунтованість її позову та не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це є її диспозитивним правом, передбаченим цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом особи, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Враховуючи наведене колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити та скасувати оскаржувану ухвалу суду в частині стягнення з ОСОБА_1 судових витрат понесених ОСОБА_3 на сплату судового збору.

Посилання ОСОБА_3 на те, що вказана ухвала не підлягає оскарженню колегією суддів оцінюються критично, оскільки відповідачкою оскаржена ухвала про закриття провадження у справі в частині вирішення питання розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічні положення містяться в частині 3 статті 7 закону України "Про судовий збір".

За таких обставин ОСОБА_3 має право на повернення їй з державного бюджету 50% судового збору сплаченого при поданні позову, що становить 1536,80 грн

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 судового збору - скасувати.

Повернути ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ), з державного бюджету 50% сплаченого судового збору в розмірі 1536,80 грн, що внесений квитанціями №0.0..1, №0.0..1, №0.0..1, №0.0..1 від 08.04.2019 року на р/р 9002, отримувач УК у м.Тернополі, 22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), м.Київ, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37977726, код банку отримувача (МФО) 899998.

Судові витрати за апеляційний розгляд покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2019 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Ткач О.І.