Ухвала

06 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 750/7732/19

провадження № 61-21064ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з Державного бюджету України 3 % річних в сумі 1 014,88 грн, з яких: 189,66 грн за прострочення виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 липня 2013 року в справі № 733/1486/13-а; 13,10 грн за прострочення виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2011 року в справі № 2-а-6218/11; 83,45 грн за прострочення виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17 червня 2013 року в справі № 733/1325/13-а; 728,67 грн за прострочення виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25 лютого 2011 року в справі № 2-а-768/11; індекс інфляції в сумі 20 425,26 грн, з якої: 4 198,50 грн за весь час прострочення виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 18 липня 2013 року в справі № 733/1486/13-а; 294,51 грн за весь час прострочення виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 грудня 2011 року в справі № 2-а-6218/11; 1 862,15 грн за весь час прострочення виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17 червня 2013 року в справі № 733/1325/13-а; 14 070,10 грн за весь час прострочення виконання постанови Ічнянського районного суду Чернігівської області від 25 лютого 2011 року в справі № 2-а-768/11, а всього 21 440,14 грн.

Деснянський районний суд м. Чернігова рішенням від 25 липня 2019 року відмовив у задоволенні позову.

Чернігівський апеляційний суд постановою від 01 листопада 2019 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2019 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив.Стягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 20 425,26 грн та 3 % річних в розмірі 1 014,88 грн шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку.

21 листопада 2019 року Державна казначейська служба України подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просила скасувати постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 листопада 2019 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року (на час подання касаційної скарги) - 1 921 грн.

Предметом позову в цій справі є стягнення коштів у розмірі 21 440,14 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Державна казначейська служба України звернулася з клопотанням, в якому заявник вказує на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки апеляційним судом не взято до уваги висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року в справі № 758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц щодо правил відповідальності за порушення грошових зобов`язань.

Наведені заявником обставини, з посиланням на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки у постановах Верховного Суду, на які вказує заявник, і у цій справі встановлено різні фактичні обставини. Посилання в касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваним судовим рішенням.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної казначейської служби України на постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про стягнення грошових коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев