У Х В А Л А

08.02.2019 Справа №607/1061/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицака Р.М.

з участю секретаря Чех Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи від 07.02.2019 року цивільна справа за вищезазначеною скаргою ОСОБА_1 передана на розгляд судді Грицака Р.М.

Вивчивши надані матеріали, приходжу до висновку про неможливість розгляду даної справи з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Згідно ч.1 ст.39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37, і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною ОСОБА_3 України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним обєктивного рішення у справі.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Оскільки сім'я судді Грицака Р.М. та сімя скаржника ОСОБА_1 перебувають у дружніх відносинах, тому з метою гарантування неупередженості та об'єктивності здійснення правосуддя, уникнення сумнівів в об'єктивності та неупередженості судді, суддя вважає за необхідне заявити самовідвід.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 36-40 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти самовідвід судді Грицака Р.М. у цивільній справі №607/1061/16-ц (провадження (4-с/607/31/2019) за скаргою ОСОБА_1 на дії Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Справу передати в канцелярію суду для повторного розподілу в порядку ст.33 ЦПК України, відповідно до п.15.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_3