Суддів Великої Палати Верховного Суду Анцупової Т.О., Данішевської В.І., Пророка В.В.
щодо постанови від 7 серпня 2019 року
у справі № 320/4574/17
Провадження № 14-240цс19
Відповідно до частини третьої статті 35 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) викладаю окрему думку.
Історія справи
1. Позивачі звернулись до суду, посилаючись на те, що вони є спадкоємцями померлого учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «НТФ Промметалресурс». З урахуванням наступних уточнень просили стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НТФ Промметалресурс» на користь кожного з них грошові кошти як вартість частини майна, що пропорційна належній кожному позивачеві частці у статутному капіталі відповідача.
2. 5 липня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області постановив ухвалу, якою відкрив провадження у справі.
3. 19 березня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області постановив ухвалу про закриття провадження у справі. Суд зазначив, що спори за участю спадкоємців учасників господарського товариства, які ще не стали його учасниками, не є підвідомчими (підсудними) господарським судам, і направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
4. 2 серпня 2018 року Апеляційний суд Запорізької області прийняв постанову, якою скасував ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі. Суд вважав, що спір має розглядатися за правилами господарського судочинства.
5. 14 листопада 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області постановив заочне рішення, яким позов задовольнив повністю. Це судове рішення не відображене в постанові Великої Палати Верховного Суду.
6. 16 листопада 2018 року відповідач звернувся з касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Запорізької області від 2 серпня 2018 року. Просив її скасувати та залишити в силі ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області про закриття провадження у справі від 19 березня 2018 року.
Короткий зміст постанови Великої Палати Верховного Суду
7. Велика Палата Верховного Суду розглянула касаційну скаргу по суті та прийняла постанову, якою касаційна скарга залишена без задоволення, а постанова Апеляційного суду Запорізької області - без змін.
Причини незгоди з постановою Великої Палати Верховного Суду
8. Вважаємо, що Велика Палата Верховного Суду не вправі була розглядати касаційну скаргу по суті. Це випливає з такого.
9. У порушення підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 416 ЦПК України постанова Великої Палати Верховного Суду не містить короткого змісту всіх рішень суду першої інстанції, які мають значення для розгляду скарги. Зокрема, в цій постанові не зазначено, що 14 листопада 2018 року судом першої інстанції спір вже вирішений по суті, позов задоволений.
10. Водночас наявність такого судового рішення виключає розгляд по суті касаційної скарги на постанову суду другої інстанції, на виконання якої вже поставлене рішення суду першої інстанції.
11. Розгляд касаційної скарги по суті можливий лише тоді, коли за наслідками такого розгляду суд касаційної інстанції може прийняти одне з судових рішень, передбачених статтею 409 ЦПК України. Таким судовим рішенням може бути, в тому числі, постанова про скасування постанови суду апеляційної інстанції і залишення в силі ухвали суду першої інстанції (про що і просив відповідач у касаційній скарзі).
12. Водночас задоволення касаційної скарги призвело б до одночасного існування чинної ухвали суду першої інстанції про закриття провадження і чинного рішення цього ж суду про задоволення позову. Перше з цих судових рішень означає, що спір у цій справі не може бути вирішений по суті, а друге - що спір у цій справі вирішений по суті. Тому одночасна чинність (істинність) цих судових рішень не відповідає правилам формальної логіки, а відтак не відповідає і принципу правової визначеності.
13. З викладеного випливає, що постанова суду другої інстанції про скасування ухвали суду першої інстанції, якою було закрите провадження у справі, з прийняттям судом першої інстанції рішення по суті спору вичерпує свою дію, а тому така постанова суду другої інстанції не може бути оскаржена. Натомість сторона у справі вправі оскаржити рішення суду першої інстанції по суті спору, в тому числі і з підстав порушення правил юрисдикції.
14. Статтею 396 ЦПК України не передбачено такої підстави для закриття касаційного провадження, як вичерпання дії оскаржуваної постанови суду другої інстанції про скасування ухвали суду першої інстанції, якою було закрите провадження у справі. Зазначене свідчить про наявність прогалини в ГПК України, яка може призвести до порушення принципу правової визначеності. За таких умов Велика Палата Верховного Суду мала заповнити цю прогалину, аби запобігти можливості порушення цього фундаментального принципу.
15. Виходячи з викладеного, вважаємо, що Велика Палата Верховного Судупомилково розглянула касаційну скаргу по суті. Касаційне провадження слід було закрити.
Судді: Т. О. Анцупова