09 грудня 2019 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Гордійчук І.О.
секретар судового засідання Михайленко О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,-
До Рівненського міського суду звернувся з позовом представник КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у сумі 9220,85 грн.
Свої позовні вимоги мотивує тим, вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 26.03.2018 р. по справі №569/1209/18, встановлено, що ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України. Внаслідок вчинення злочину потерпілий ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в Обласному опіковому центрі КП «Рівненська обласна клінічна лікарня» РОР з 17.11.2017 р. по 08.12.2017 р., Сума на лікування хворого становить 9220,85 грн. Відповідно зазначає, що дії ОСОБА_1 порушують матеріальні та моральні інтереси держави, і з відповідача підлягають стягненню витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.
Ухвалою суду від 16.07.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань, про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних.
Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 26.03.2018 р. ОСОБА_1 визнано винни у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання штраф двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян 3400 грн.
Також, даним вироком суду встановлено, що 28 жовтня 2017 року о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_1 , керуючи тролейбусом "Skoda 14TP" бортовий 159, який знаходився навпроти будинку АДРЕСА_1 в місті Рівному, порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 ( далі за текстом - Правила дорожнього руху), що знаходиться в прямому безпосередньому причинному зв"язку із вчиненим злочином, а саме , розпочинаючи рух по АДРЕСА_2 Курчатова зі сторони вул. Данила Галицького, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який знаходився з правого боку вказаного тролейбуса.
У результаті дорожньо - транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді обширної рвано- скальпованої рани м"яких тканин правої нижньої кінцівки на протязі від гомілково - ступневого суглобу до середньої третини стегна, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров"я.
Своїми діями, що виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_1 вчинив злочин передбачений частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України.
ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в у Обласному опіковому центрі Комунального підприємства «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради з 17.11.2017 р. по.08.12.2017 р. Згідно розрахунку вартості лікування №654, він становить суму позову - 9220,85 грн і складається з 6155,30 - заробітна плата, 1345,07 грн. - нарахування на заробітну плату, 38,64 грн. - предмети, матеріали, обладнання на інвентар, 90,80 грн. медикаменти та перев`язувальні засоби, 162,28 грн. продукти харчування, 176,25 грн. оплата послуг (крім комунальних), 25,50 грн. видатки на відрядження, 757,90 грн. оплата теплопостачання, 80,12 грн. оплата водопостачання, 316,74 грн. оплата електроенергії, 2,25 грн. оплата природного газу, 0,13 грн. окремі заходи по реалізації державних програм, 45,05 грн. виплата пенсій та допомог, 4,81 грн. інші виплати населенню, 20,03 грн. інші видатки. (а.с.7)
Ст.128 КПК України передбачає право пред`явлення цивільного позову, у тому числі і до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння. При цьому ч.7 цієї статті надає право особі, яка не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні, пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Однією з підстав звільнення від доказування у випадку розгляду інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені обставини, є встановлення таких обставин судовим рішенням у цивільній, кримінальній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили.
Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Ст.22 ЦК України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК особа, яка скоїла злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно ч.3 вказаної норми, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодува витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
П.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 р «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарному лікуванні потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні.
За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.
КП «Рівненська обласна клінічна лікарня», у якій проводилось лікування потерпілий від злочину, перебуває у комунальній власності області та фінансується з обласного бюджету. Витрати, здійснені вищевказаною медичною установою на лікування потерпілого від злочину та непогашення зазначених витрат, призводять до ненадходження коштів до місцевого бюджету, що створює навантаження на бюджет та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам. Водночас, додержання всіма учасниками суспільних відносин принципу законності, який закріплено у ст.68 Конституції України, є обов`язковою умовою досягнення загальнонаціональної мети українського народу - побудови демократичної, соціальної та правової держави.
Суд вважає, що позивачем належними доказами доведено заподіяння відповідачем шкоди, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем і у суду немає підстав вважати обставини, викладені у них, такими, що не відповідають дійсності.
При визначенні розміру матеріальної шкоди суд враховує її документальну підтвердженість.
За таких умов позов підлягає до задоволення.
Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1921,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов Комунального підприємства «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Комунальне підприємство "Рівненська обласна клінічна лікарня" Рівненської обласної ради, вул.Київська, 78Г, м.Рівне.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .
Повний текст судового рішення складено 09 грудня 2019 року.
Суддя І.О.Гордійчук