П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 242/5229/18

Номер провадження 22-ц/804/400/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Зайцевої С.А., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.

сторони :

заявник - ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5

заінтересована особа - ОСОБА_6

заінтересована особа - Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 14 листопада 2018 року, у складі судді Хацько Н.О., дата складення повного судового рішення 15 листопада 2018 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_5, в інтересах ОСОБА_4, звернувся до суду з заявою про скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_4 наприкінці 2008 року виїхав до Російської Федерації на заробітки і час від часу повертався до України, однак за місцем реєстрації не з'являється. Наразі він працює в м.Москві та проживає однією сім'єю із ОСОБА_7, з якою бажає укласти шлюб. Повернувшись у 2018 року додому за місцем реєстрації в м.Маріуполь він дізнався, що його визнано безвісно відсутнім за рішенням суду та знято з реєстраційного обліку. Просив скасувати рішення Селидівського міського суду Донецької області від 29 червня 2010 року про визнання особи безвісно відсутньою.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 14 листопада 2018 року заяву ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, заінтересовані особи: ОСОБА_6, Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, про визнання особи безвісно відсутньою задоволено та скасоване рішення Селидівського міського суду Донецької області від 29 червня 2010 року про визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, безвісно відсутнім.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що скасування рішення відносно

ОСОБА_4 порушує її права, оскільки ОСОБА_4 не виплачує аліменти і вона буде позбавлена можливості отримувати державну допомогу на дітей.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду від 14 листопада 2018 року залишити без змін, посилаючись на те, що його особа на території України була встановлена нотаріусом, який посвідчував його довіреність на ім'я брата ОСОБА_5; крім того, він особисто звертався до суду із заявою про видачу копії судового рішення; його присутність підтверджена поясненнями свідків, які бачили та спілкувалися з ним під час перебування в м.Мирнограді Донецької області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_8, які підтримали скаргу, заперечення проти скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії ОСОБА_13, виданого 21 грудня 2006 року Добропільським МВ ГУМВС України в Донецькій області, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 29 червня 2010 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, було визнано безвісно відсутнім.

Відповідно до довідки № 9293 від 04 вересня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Мирноградської міської ради, ОСОБА_4 знятий з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 29 червня 2010 року.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 від 17 січня 2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції та отриманого ОСОБА_9, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 розірвано 17 січня 2007 року, про що складено відповідний актовий запис № 9.

Згідно відривної частини бланку повідомлення про прибуття іноземного громадянина від 02 серпня 2018 року, посвідченого нотаріусом м. Москви Олійник Н.І., ОСОБА_4, громадянин України, паспорт серії НОМЕР_3, прибув за адресою: АДРЕСА_1. Строк перебування до 21 жовтня 2018 року.

Згідно наданого робочого патенту серія НОМЕР_1, виданого МВС РФ 12 вересня 2018 року, патент видано на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і документом, що посвідчує особу, є паспорт НОМЕР_3.

Задовольняючи заяву ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, про скасування рішення суду про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім, суд першої інстанції зазначив, оскільки місце знаходження ОСОБА_4 встановлено на підставі представлених письмових документів та пояснень свідків, рішення суду про визнання його безвісно відсутнім не може залишатися без змін.

З висновками суду не можна не погодитися.

У відповідності зі ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом одного року.

Відповідно до ст. 45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Як свідчать матеріали справи, місце знаходження та місце проживання ОСОБА_4 встановлено та підтверджується відповідними письмовими доказами, яким судом першої інстанції дана правова оцінка згідно ст.89 ЦПК України, а тому, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність скасування рішення суду від 29 червня 2010 року про визнання ОСОБА_4 безвісно відсутньою особою.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 в апеляційній скарзі посилається на те, що в судове засідання ОСОБА_4 не викликався.

Колегія суддів вважає ці доводи неспроможними.

Відповідно до вимог ст.38 ЦПК України, в редакції на час звернення заявника до суду, сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Як вбачається зі справи, 23 липня 2018 року ОСОБА_4 видав ОСОБА_5 довіреність. Особа ОСОБА_4 перевірена та посвідчена приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Заря В.В. (а.с.16).

У відповідності з ч.5 ст. 76 ЦПК України, в редакції від 2004 року, вручення судової повістки представникові особі, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Таким чином, порушень процесуального закону при розгляді справи у відсутності ОСОБА_4, та за участю його представника ОСОБА_5, не встановлено.

Доводи скарги про те, що ОСОБА_4 приховав від нотаріуса відомості про те, що його визнали безвісно відсутнім; не надав інших доказів законності перебування у м. Москва після 21 жовтня 2018 року зводяться до незгоди з висновком суду попередньої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог процесуального закону суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази.

Посилання ОСОБА_6 на те, що скасування судового рішення призведе до припинення виплат їй допомоги на дітей, не може слугувати підставою для задоволення її апеляційної скарги та скасування законного та обґрунтованого рішення.

При цьому, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 пояснила, що фактично двоє її повнолітніх дітей проживають за межами України, а з нею мешкає тільки дочка ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3. Оскільки достовірно місце проживання ОСОБА_4 їй не відомо, вона позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 пояснив суду апеляційної інстанції, що тільки в 2018 році його брат двічі проїздив до м.Мирнограда, оскільки бажав оформити розірвання шлюбу з ОСОБА_6 У жовтні 2018 року брат звертався також із заявою про вклейку фотокартки у паспорт, оскільки досяг 45 років. З ОСОБА_6 він не зустрічався через неприязні відносини, а аліменти на утримання дочки він не оплачує, оскільки має сумніви щодо свого батьківства відносно цієї дитини.

На підтвердження цих пояснень апеляційному суду надано заяву від імені ОСОБА_4, адресовану Селидівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 31 жовтня 2018 року, про розірвання шлюбу відповідно до ст.107 Сімейного кодексу України з ОСОБА_9, яка містить підпис заявника та вказує про безпосередню його явку до виконавчих органів влади.

Отже, зі справи вбачається, що будь-яких переконливих доказів на спростування обставин, наведених у заяві про скасування рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім, ОСОБА_6 ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надала.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Відповідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 14 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 08 лютого 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

С.А.Зайцева

Т.Б.Ткаченко