1Справа № 335/8932/19 2/335/2393/2019

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Жечевої А.В., за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ФОП Волкова А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що уклав з ФОП ОСОБА_2 , договір комісії на реалізацію рухомого майна - ювелірного виробу від 01.03.2019 р. б/н Відповідач згідно з Договором здійснив продаж рухомого майна, про що повідомив Позивача та надав йому письмовий Звіт комісіонера від 31.07.2019 р. Відповідно до Звіту комісіонера Відповідач здійснив продаж рухомого майна та отримав від покупця грошові кошти у розмірі 4112,00 грн.

На виконання п.3.2. Договору Відповідач здійснив нарахування доходу на користь Позивача в розмірі 4112,00 грн. та виконав функції податкового агенту відповідно до п.18.1. ст.18 та п. 173.3. ст.173 Податкового кодексу України шляхом: утримання з вказаної суми податку на доходи фізичних осіб за ставкою 18% (згідно п. 167.1 ст.167 Податкового кодексу України) в розмірі 740.16 грн.:утримання з вказаної суми військового збору за ставкою 1,5% (згідно п. 16-1 підрозділу10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України) в розмірі 61,68 грн

31.07.2019 р. Відповідач на підставі п.3.2. Договору здійснив виплату на користь Позивача грошових коштів в розмірі 3310,16 грн. В день отримання цих грошових коштів Позивач повідомив Відповідача про свої заперечення до Звіту комісіонера в частині визначення суми, належної до сплати Позивачу.

Виконуючи функції податкового агенту Відповідач неправомірно всупереч закону застосував положення п.п. 164.2.20. п. 164.2. ст.164 Податкового кодексу України, внаслідок чого здійснив зайві утримання податків з грошових коштів, що належать Позивачу, в розмірі 534,56 грн. податку на доходи фізичних осіб, та недоплатив Позивачу грошові кошти за Договором в сумі 534,56 грн, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором комісії на реалізацію рухомого майна - ювелірного виробу від 01.03.2019 р. б/н в розмірі 534,56 грн. та судові витрати.

Ухвалою суду від 12.08.2019 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

16.09.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, згідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечує з тих підстав, що з дотриманням вимог податкового законодавства Відповідач здійснив функції податкового агента та утримав з суми отриманої від покупця за реалізацію майна Позивача необхідні суми податку на доходи фізичних осіб (18%) та суми військового збору (1,5%).

Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі на підставах зазначених у позові, просить суд його задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, не оспорюючи факту укладення договору, передання виробу на реалізацію та передання позивачу грошових коштів у розмірі 3310,60 грн., зазначивши, що утримав податки відповідно до роз`яснень фіскальної служби та вимог податкового законодавства, а тому для стягнення заявленої суми підстав немає.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що 01 березня 2019 року між фізичною особою ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір комісії на реалізацію рухомого майна - ювелірного виробу від 01.03.2019 р. б/н.(а.с.7).

Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Комісіонер зобов`язується від свого імені, але за рахунок Комітента, вчинити правочини щодо продажу рухомого майна, що надається йому Комітентом, шляхом здійснення роздрібної торгівлі на території України третім особам, а Комітент зобов`язується сплачувати Комісіонеру комісійну плату в строк та на умовах, визначених Договором (а.с.7).

Відповідно до п.7.9. Договору комісіонер є платником єдиного податку (3 група-5%).

Згідно з п. 3.2. Договору Відповідач прийняв на себе обов`язок передати Позивачу, готівкові грошові кошти від продажу рухомого майна - ювелірного виробу Позивачу в день звернення Позивача за вирахуванням податків та зборів, що встановлені чинним законодавством.

01.03.2019 року ОСОБА_1 відповідно до п. 1.1. Договору передав ФОП ОСОБА_2 рухоме майно - ювелірний виріб: перстень золотий (проба 585) із вставкою цирконія, вагою 2,76 грам (далі - рухоме майно), що підтверджується укладеним Актом приймання-передачі від 01.03.2019 р.(а.с.11).

ФОП ОСОБА_3 А ОСОБА_4 В. згідно з Договором здійснила продаж рухомого майна, про що повідомлено Позивача та надав йому письмовий Звіт комісіонера від 31.07.2019 р.

Відповідно до Звіту комісіонера Відповідач здійснив продаж рухомого майна та отримав від покупця грошові кошти у розмірі 4112,00 грн.(а.с.12).

На виконання п.3.2. Договору Відповідач здійснив нарахування доходу на користь Позивача в розмірі 4112,00 грн. та виконав функції податкового агенту відповідно до п.18.1. ст.18 та п. 173.3. ст.173 Податкового кодексу України шляхом: утримання з вказаної суми податку на доходи фізичних осіб за ставкою 18% (згідно п. 167.1 ст.167 Податкового кодексу України) в розмірі 740.16 грн.; утримання з вказаної суми військового збору за ставкою 1,5% (згідно п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України) в розмірі 61,68 грн.

31.07.2019 р. Відповідач на підставі п.3.2. Договору здійснив виплату на користь Позивача грошових коштів в розмірі 3310,16 грн. В день отримання цих грошових коштів Позивач повідомив Відповідача про свої заперечення до Звіту комісіонера в частині визначення суми, належної до сплати Позивачу (а.с.12, п. 3.4, Договору)

Відповідно до статті 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно зі статтею 1022 ЦК України після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії.

Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до пп. 14.1.105 п. 14.1 ст. 14 розділу І Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПКУ) поняття «майно» вживається у значенні, наведеному в Цивільному кодексі України.

Згідно із п. 2 ст. 181 Цивільного кодексу України рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Відповідно до ст.190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Крім того, у п. 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, наведене детальне визначення «рухомого майна», а саме рухоме майно - це матеріальні об`єкти, які можуть бути переміщеними без заподіяння їм шкоди. До рухомого майна належить майно у матеріальній формі, яке не є нерухомістю.

Отже, в розумінні п. 2 ст. 181, ст. 190 Цивільного кодексу України ювелірний виріб - це рухоме майно оскільки є річчю (майном), яке можна вільно переміщувати у просторі і є рухомим майном для цілей оподаткування відповідно до пп. 14.1.105 п. 14.1 ст. 14 розділу І Податкового кодексу України, оскільки відповідає нормам п. 2 ст. 181 Цивільного кодексу України.

Варто також зауважити, що предметом договору комісії самі ж сторони визначили саме рухоме майно з вказівкою, що рухомим майном є ювелірні вироби з дорогоцінного металу, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння (надалі іменується «Товар»), що зазначено у п. 1.1 Договору комісії вді 01.03.2019 року (а.с.7) .

Порядок оподаткування операцій з продажу або обміну об`єктів рухомого майна визначається ст. 173 ПКУ.

Відповідно до п.173.3 ст.173 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ із змінами і доповненнями, у разі якщо стороною договору купівлі - продажу об`єкта рухомого майна є юридична особа чи фізична особа - підприємець, така особа вважається податковим агентом платника податку та зобов`язана виконати всі визначені р.ІV ПКУ функції податкового агента. При цьому податковий агент утримує податок за ставками, визначеними відповідно до п. 173.1 або п. 173.2 ст.173 ПКУ з урахуванням інформації про черговість продажу рухомого майна, зазначеної платником податку у договорі купівлі-продажу чи в окремій заяві.

У разі продажу (обміну) об`єкта рухомого майна за посередництвом юридичної особи (її філії, відділення, іншого відокремленого підрозділу) або представництва нерезидента чи фізичної особи - підприємця або укладення та оформлення договорів відчуження транспортних засобів у присутності посадових осіб органів, які здійснюють реєстрацію (перереєстрацію) транспортних засобів, такий посередник або відповідний орган виконує функції податкового агента стосовно подання до контролюючого органу інформації про суму доходу та суму сплаченого до бюджету податку в порядку та строки, встановлені для податкового розрахунку, а платник податку під час укладання договору зобов`язаний самостійно сплатити до бюджету податок з доходу від операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого майна.

Згідно з п. 173.1 ст. 173 ПКУ дохід платника податку від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу - 5%.

З урахуванням вищенаведеного, доводи Позивача про неправомірність дій Відповідача щодо нарахування позивачу податку з доходів фізичних осіб за неналежною ставкою 18%, замість ставки, передбаченої законодавством у розмірі 5% є обґрунтованими.

Свою позицію Відповідач обґрунтував тим, що згідно ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору та інші доходи, крім зазначених у ст. 165 ПКУ (п.п. 164.2.2, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПКУ).

Ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пп. 167.2 - 167.5 ст. 167 ПКУ) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (п. 167.1 ст. 167 ПКУ).Фізична особа, яка здійснює продаж (реалізацію) товару, відмінного від рухомого та нерухомого майна, іншій фізичній особі, то дохід, отриманий від такої діяльності, включається до складу загального оподатковуваного доходу платника податку та підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 ПКУ (18 відсотків), то їх оподаткування повинне відбуватися за ставкою 18%.

Згідно приписів ч. 1, 2 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Таким чином, ювелірні вироби є рухомим майном і, відповідно, ставка податку повинна становити 5%,а доводи Відповідача в цій частині є помилковими.

Щодо посилання відповідача на лист роз`яснення інформаційно-довідкового Департаменту ДФС, то ці роз`яснення стосуються оподаткування доходу, отриманого від продажу товару відмінного від рухомого та нерухомого майна, тоді як предметом договору комісії сторонами визначено саме рухоме майно (п.п.1.1 Договору).

Відповідно до п.п. 1.1 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПКУ платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 ПКУ, зокрема фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Згідно з п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПКУ об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПКУ, зокрема загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого згідно з п.п. 164.2.4 п. 164.2 ст. 164 ПКУ включається частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями ст. 173 ПКУ.

Ставка збору становить 1.5 відс. від об`єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПКУ (п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 ПКУ. Об`єктом оподаткування військовим збором є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід фізичної особи - резидента, до якого включається частина доходу від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями ст. 173 ПКУ, сума такого доходу оподатковується збором за ставкою 1,5%.

Отже, якщо фізична особа здійснює продаж рухомого майна за посередництвом юридичної особи - комісіонера, то такий комісіонер вважається податковим агентом платника податку стосовно оподаткування доходів, отриманих таким платником від такого продажу та повинен до або під час виплати доходу фізичній особі утримати та сплатити податок на доходи фізичних осіб за рахунок такої фізичної особи до бюджету за місцезнаходженням юридичної особи комісіонера.

Виконуючи функції податкового агенту Відповідач застосував положення п.п. 164.2.20. п. 164.2. ст.164 Податкового кодексу України, внаслідок чого здійснив зайві утримання податків з грошових коштів, що належать Позивачу, в розмірі 534,56 грн. податку на доходи фізичних осіб, та недоплатив Позивачу грошові кошти за Договором в сумі 534,56 грн.

Враховуючи, що дохід Позивача від продажу рухомого майна за Договором склав 4112 грн., відповідно до положень ПКУ Відповідач, виконуючи функції податкового агенту платника податку стосовно оподаткування доходів, отриманих платником від такого продажу, повинен був утримати та сплатити до бюджету: 205,60 грн. податку з доходу від операцій з продажу (обміну) об`єктів рухомого майна, виходячи з розрахунку: дохід*оподаткування ПДФО за ставкою 5% = 4112,00 грн.* 5%=205,60 грн.; 61,68 грн. військового збору з доходу фізичної особи - резидента від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями ст. 173 ПКУ: виходячи з розрахунку: дохід оподаткування військовим збором за ставкою 1,5% = 4112,00 грн. 1,5%=61,68 грн.

Таким чином, сума грошових коштів до сплати Відповідачем Позивачу за Договором складає 3844,72 грн. і, оскільки Відповідач здійснив виплату Позивачу у розмірі 3310,16 грн., сума боргу за Договором складає 534,56 грн., і підлягає стягненню у судовому порядку.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З ухваленням рішення про задоволення вимог з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2,4,5,81,89,141,261,263-265,268,273 ЦПК України ,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором, задовольнити.

Стягнути з фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором комісії на реалізацію рухомого майна-ювелірного виробу від 01.03.2019 року б/н у розмірі 534,56 грн. п`ятсот тридцять чотири гривні 56 копійок) та витрати по сплаті судового збору 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні відомості про сторін згідно п. 4 ч. 5ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2

- відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17 вересня 2019 року.

Повне рішення складено 19 вересня 2019 року.

Суддя: Ю.В. Апаллонова