Номер провадження 2/522/831/19
Справа № 522/1654/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_1 про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

07.09.2018 року представником ОСОБА_1 подано клопотання про закриття провадження по справі в порядку п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. При цьому заявник посилається на те, що позивач ОСОБА_2 зловживає своїми процесуальними правами, пред'явивши даний позов до суду, оскільки справа вже вирішувалася судом.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив провести судове засідання без фіксації судового процесу.

Представник позивача просив слухати клопотання про закриття провадження по справі без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом положень п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Представник відповідача у своєму клопотанні посилається на те, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 01.03.2016 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позову про стягнення боргу.

Але суд вважає, що предметом розгляду справи № 522/22136/14 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 було звернення стягнення на майно та визнання права власності, що відповідає резолютивній частині вказаного рішення, за наслідками розгляду якої 26.01.2015 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення про задоволення позову, яке було скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 01.03.2016 року.

З вказаного рішення вбачається, як спосіб захисту своїх прав вибрав як звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості за договором позики, на майно що належить боржнику.

Предметом розгляду даної справи є стягнення боргу за договором позики, тобто предмет розгляду справ є різним, у зв'язку з чим у суду не має можливості застосувати норми п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України і закрити провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотань представника ОСОБА_1 про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - відмовити у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 353 ЦПК України, ухвала окремому оскарженню не підлягає..

Суддя: