Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 405/1405/15-ц

провадження № 61-13728св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 липня 2015 року у складі судді Плохотніченко Л. І. та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2015 року у складі колегії суддів: Фомічова С. Є., Голованя А. М., Карпенка О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в порядку спадкування.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 20 вересня 2010 року між ОСОБА_3 та позивачем укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. 16 вересня 2014 року позивач звернувся з претензією до кредитора до Знам`янської районної державної нотаріальної контори, якою 22 жовтня 2014 року позивача було повідомлено, що спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , який звернувся із заявою про прийняття спадщини є ОСОБА_1 , на адресу якої 04 листопада 2014 року позивачем направлено лист - претензію щодо виконання умов вказаного договору, проте зазначений лист-претензія ОСОБА_1 залишився без належного реагування.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача, як спадкоємця померлого ОСОБА_3 , заборгованість за кредитом в сумі 5 633, 44 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 липня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в порядку спадкування задоволені повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 20 вересня 2010 року в сумі 5 633, 44 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 відповідно до статті 1218 ЦК України прийняла усі права та обов`язки, що належали ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Не погодившись із цим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2015 року апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 липня 2015 року змінено в частині стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 4 031,45 грн заборгованості.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 липня 2015 року залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки позивачем було надано уточнений розрахунок заборгованості, у відповідності до якого стягненню підлягає заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в сумі 4 031,45 грн, що не перевищує вартості прийнятого спадкового майна і підлягає стягненню з відповідача.

Узагальнені доводи касаційної скарги

29 грудня 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 через засоби поштового зв`язку подав до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2015 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржені рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити у повному обсязі за необґрунтованістю.

Касаційна скарга обґрунтована тим, оскаржені рішення не відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 березня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

11 червня 2019 року вказана справа передана судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 20 вересня 2010 року ОСОБА_3 отримано від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, його спадкоємцем є ОСОБА_1 , яка звернулася із заявою про прийняття спадщини і яка відмовляється виконувати умови вказаного кредитного договору.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що 20 вересня 2010 року між ним та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за яким позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_3 погодився з тим, що підписана ним заява разом з умовами та Правилами, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві.

На підтвердження укладення між сторонами кредитного договору, крім копії підписаної ОСОБА_3 анкети-заяви, позивач також додав витяг з Умов та Правил, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256, виписку та розрахунок заборгованості.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , який у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, є ОСОБА_1 .

У відповідності до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( частина перша статті 1268 ЦК України).

Згідно частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (частина перша статті 1282 ЦК України).

У відповідності до частини другої статті 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, суди першої та апеляційної інстанцій послалися на те, що ОСОБА_1 відповідно до статті 1218 ЦК України прийняла усі права та обов`язки, що належали ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що анкета-заява, у якій міститься підпис ОСОБА_3 , стосується виключно його наміру оформити пенсійну карту. Інші надані банком документи, зокрема Умови та Правила, не підписані ОСОБА_3 .

Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» не доведено належними та допустимими доказами факт укладення між сторонами у 2010 році кредитного договору.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_3 погодився з тим, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами складає між ним і банком договір, не заслуговують на увагу, оскільки вказана заява стосувалася наміру ОСОБА_3 оформити пенсійну картку, а не кредит і в цьому документі відсутні відомості про встановлення будь-якого кредитного ліміту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що Умови та Правила, які містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що надані ПАТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила, затверджені наказом від 06 березня 2010 року, не містять підпису ОСОБА_3 про ознайомлення з ними, Верховний Суд виходить з того, що ці Умови та Правила не можна вважати належним доказом укладення між сторонами кредитного договору.

Таким чином ПАТ КБ «ПриватБанк» не доведено факт отримання ОСОБА_3 від банку кредитних грошових коштів, їх кількість та умови кредитування. Позивачем судам не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення 20 вересня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 кредитних правовідносин, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржені судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 липня 2015 року та Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2015 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в порядку спадкування відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

Є.В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило