Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/10764/18

Ім`ям України Провадження № 2/200/1590/19

18 липня 2019 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Литвиненка І.Ю.,

при секретарі - Божченко А.І.,

за участю представника позивача Воронцова В.В. , відповідачки ОСОБА_2 , представника відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

ВС Т А Н О В И В:

Позивач, КП «Дніпроводоканал» ДМР, в червні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідачки - ОСОБА_2 , прохаючи суд стягнути з неї заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 10838 гривень 72 копійки, та судові витрати у сумі 1762 гривні (а.с. 1).

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 жовтня 2017 року із відповідачкою укладено договір реструктуризації її заборгованості за комунальні послуги, відповідно до умов якого їй надано розстрочку на щомісячне рівномірне погашення заборгованості за отримані нею комунальні послуги, що фактично надані у житловому приміщенні - у квартиру АДРЕСА_1 , яка станом на 20 жовтня 2017 року складає 11260 гривень 60 копійок. Станом на 01 березня 2018 року заборгованість відповідачки за комунальні послуги складає 10838 гривень 72 копійки (а.с. 2-3).

Ухвалою суду від 07 серпня 2018 року у справі відкрито провадження, підготовче судове засідання призначене на 26 вересня 2018 року (а.с. 16).

19 жовтня 2018 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідачка не погоджується із вимогами позивача, посилаючись на наступні обставини. На виконання умов договору про реструктуризацію, вона відразу сплатила всю зазначену суму боргу у розмірі 13000 гривень, на підставі чого отримала від позивача довідку про відсутність у неї, станом на 20 жовтня 2017 року, заборгованості за комунальні послуги. Також зазначила, що позивач не надав жодних доказів того, що він має право надавати усі комунальні послуги у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 (а.с. 24).

03 грудня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача вважає відзив необґрунтованим з наступних підстав. Так, 20 жовтня 2017 року позивач уклав з відповідачкою договір реструктуризації заборгованості за комунальні послуги на загальну суму 11260 гривень 60 копійок. Однак, його умови вона не виконала, через що, станом на 01 жовтня 2017 року, загальна сума заборгованості складала 24260 гривень 60 копійок (а.с. 27-28).

Ухвалою суду від 13 лютого 2019 року задоволено клопотання представника позивача про виклик відповідачки у судове засідання для дачі особистих пояснень (а.с. 44).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав їх задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту позову та відповіді на відзив. Наполягав на тому, що відповідачка погасила лише частину від загальної суми заборгованості.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. Відповідачка додатково пояснила, що у 2006 році придбала квартиру АДРЕСА_1 . Їй надавалися неякісні послуги з опалення, внаслідок чого вона була змушена відмовитися від користування опаленням та припинити оплату за теплопостачання. Для обігріву квартири встановила прилади, які працюють на електроенергії. При передачі цього будинку на баланс Дніпровської міської ради виникла необхідність в укладенні окремого договору із ДТЕК «Дніпрообленерго» на електропостачання, що використовується для обігріву квартири. Коли вона вирішила укласти договір із компанією, яка надавала послуги з постачання електричної енергії, їй потрібно було надати довідку про відсутність заборгованості за комунальні послуги, за чим вона і звернулася до позивача. При зверненні до позивача їй було нараховано суму боргу, який складався із заборгованості за теплопостачання та водопостачання. Через те, що їй необхідно було укласти договір із ДТЕК «Дніпрообленерго», оскільки при неукладенні цього договору електропостачання до її квартири було б припинено і вона не могла б обігрівати квартиру, відразу сплатила нараховану їй заборгованість та отримала довідку про відсутність боргу за комунальні послуги. Не дивлячись на те, що борг вона сплатила у повному обсязі, відповідачка та її представник прохають суд застосувати при вирішенні спору строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданими сторонами межах, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до паспорту громадянки України, ОСОБА_2 з 19 березня 2007 року зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 8). Як вбачається із розрахунку заборгованості за комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 , у період часу з березня 1997 року по березень 2018 року її борг становив 10838 гривень 72 копійки (а.с. 5-7). 20 жовтня 2017 року ОСОБА_2 оплатила заборгованість у сумі, яку їй вказав позивач, у розмірі 13000 гривень, що не заперечувалося представником позивача під час судового розгляду, внаслідок чого отримала довідку № 25 від 20 жовтня 2017 року про відсутність у неї заборгованості за квартплату та інші комунальні послуги (а.с. 25).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з вимогою ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Нормою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Позивач звернувся до суду з вимогою до відповідачки про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, зазначивши, що станом на 01 березня 2018 року цей борг складає 10838 гривень 72 копійки. Відповідачка відмовилася від частини комунальних послуг, які надавав позивач, оскільки, за її твердженнями, вони були неякісними. Цей факт не оспорювався представником позивача під час судового розгляду справи. Згодом, з метою отримання довідки про відсутність у неї заборгованості, для укладення угоди із ДТЕК «Дніпрообленерго», вона звернулася до позивача, де уклала із ним договір про реструктуризацію суми боргу, яка, як зазначив позивач у договорі, складала 11260 гривень 60 копійок та яку відповідачка за умовами договору повинна була сплатити шляхом внесення на рахунок позивача щомісячних платежів у розмірі 1876 гривень 77 копійок. Відповідачка сплатила одразу всю суму боргу, внаслідок чого позивачем їй видано довідку про відсутність заборгованості за комунальні послуги. Крім того, позивачем розраховано заборгованість, починаючи із березня 1997 року, тоді як позовна давність в межах даних правовідносин, в силу вимог ст. 257 ЦК України, становить 3 роки, а представником відповідачки під час судового розгляду заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Як підтверджено довідкою позивача від 20 жовтня 2017 року, станом на цей день відповідачка заборгованості за комунальні послуги не має. Із розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, видно, що з квітня 2017 року відповідачці нараховується лише квартплата у сумі 13 гривень 02 копійки щомісяця; за опалення та електроенергію грошові кошти не нараховуються, що, на думку суду, є підтвердженням того факту, що з квітня 2017 року позивачем комунальні послуги відповідачці не надаються. З цих підстав, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 353 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні - протягом 30 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його проголошення, або протягом 30 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя І.Ю. Литвиненко