ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі Лященко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, треті особи: Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Надтока Зінаїда Василівна, про визнання права власності на нежитлове приміщення та скасування державної реєстрації права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна, нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Надтока Зінаїда Василівна про визнання електронних торгів недійсними, скасування акту про проведення прилюдних торгів, скасування свідоцтва про придбання майна, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на нежитлове приміщення та скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що 21.09.2016 року вона стала переможцем електронних торгів з приводу реалізації нежитлового приміщення АДРЕСА_1, яке раніше належало ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2005 року, за яким на час проведення торгів було зареєстровано право власності на вищезазначене нежитлове приміщення. 26.09.2016 року позивачем було внесено на депозитний рахунок Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра повну вартість лота у розмірі 1 050 000 гривень. Після чого 30.09.2016 року позивач отримала акт про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна. На підставі зазначеного акту ОСОБА_2 06.10.2016 року отримала свідоцтво про придбання з прилюдних торгів нежитлового приміщення АДРЕСА_1. При реєстрації за позивачем права власності на вищезазначене майно приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко І.В. повідомила їй, що за двадцять хвилин до цього державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Надтокою З.В. було відкрито розділ для реєстрації права власності за іншими особами: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 10.10.2016 року Надтока З.В. здійснила державну реєстрацію права власності на спірне нежитлове приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2012 року за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/2 частині за кожним із них.

На підставі наведених обставин позивач просила суд визнати за нею право власності на нерухоме майно, яке не визнається і оспорюється іншими особами, та скасувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачами на вищезазначене нерухоме майно.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просили визнати недійсними електронні торги від 21.09.2016 року з реалізації нежитлового приміщення АДРЕСА_1; скасувати акт про проведення прилюдних торгів від 30.09.2016 року, затверджений начальником Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, та скасувати свідоцтво від 06 жовтня 2016 року, посвідчене приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Сисоєнко І.В.

В обґрунтування позовних вимог позивачі за зустрічним позовом посилалися на те, що 03.04.2012 року вони уклали зі ОСОБА_4 договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого кожен з них прийняв у спільну часткову власність - по 1/2 частині об`єкту нерухомого майна - магазину непродовольчих товарів, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. При цьому зазначали що при посвідченні договору купівлі-продажу приватним нотаріусом Батовою Л.Г. їм було роз`яснено, що право власності на придбане приміщення магазину вони вже набули, та чинним законодавством не встановлено обов`язку або строку реєстрації права власності, а тому необхідність звернутися до органів реєстрації в них виникне в тому разі, якщо вони вирішать будь-яким чином розпродатися майном. Зазначали, що для переукладення договору постачання електроенергії у зазначене нежитлове приміщення виникла необхідність надати документ на підтвердження державної реєстрації права власності за ними на дане приміщення. У зв`язку з чим вони одразу звернулися до державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори Надтоки З.В. для реєстрації за собою права власності на придбане ними ще в 2012 році майно та 06.10.2016 року цим нотаріусом було здійснено державну реєстрацію за ними права власності на спірне нежитлове. Невдовзі відповідачі отримали ухвалу Бабушкінського районного суду від 11.11.2016 року про відкриття провадження у цивільній справі № 200/19233/16-ц, з якої вони дізналися, що ОСОБА_2 звернулася з позовною заявою до них про визнання за нею права власності на придбане ними ще 03.04.2012 року майно. Позивачі за зустрічним позовом вважають себе добросовісними набувачами, адже вони у 2014 році та у 2016 році здавали у найми вищезазначене нежитлове приміщення, а 2016 році уклали договір охорони та договір на постачання теплової енергії. Також позивачі за зустрічним позовом вважають, що договір купівлі-продажу від 03.04.2012 року є виконаним, а значить є укладеним, що свідчить про виникнення у них права власності на спірне майно не залежно від того чи здійснили вони за собою державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 45,2 кв.м., скасовано запис №16816627 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 та запис №16816582 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 по Ѕ частині приміщення АДРЕСА_1 за кожним. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Розподілено судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити та задовольнити його позовні вимоги. Так, апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції у рішенні не вказано правових підстав, з яких дійшов висновку про незаконність дій державного реєстратора. Суд дійшов помилкового висновку про те, що рішення про державну реєстрацію спірного нерухомого майна, здійснене державним реєстратором Надтокою З.В., було здійснено після накладення арешту на нерухомість. Судом залишено поза увагою, що моментом реєстрації і виникнення у ОСОБА_1, ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно є 06.10.2016 року, що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.10.2016 року. Крім того, апелянт зазначив про те, що належним способом захисту для ОСОБА_2 у даному разі є оскарження прилюдних торгів, на яких вона придбала спірне нежитлове приміщення, та на момент проведення яких вказане майно ОСОБА_4 вже не належало згідно договору купівлі-продажу від 03.04.2012 року.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

Дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що 21.09.2016 року відбулися електронні торги з приводу реалізації нежитлового приміщення АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М.

На підставі зазначеного договору ОСОБА_4 здійснив державну реєстрацію свого права власності на вказане майно та на час проведення електронних торгів, саме за ОСОБА_4, було зареєстровано право власності на спірне майно.

Зазначена обставина підтверджується відповіддю КП «ДМБТІ» від 24.02.2016 року за №2123 державному виконавцю Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Лисак П.О. та Інформаційною довідкою від 17.10.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданою позивачем разом з його позовною заявою.

Переможцем зазначених торгів стала ОСОБА_2, яка 26.09.2016 року внесла на депозитний рахунок відділу Ленінського ВДВС міста Дніпропетровська суму в розмірі 1 050 000 гривень, що підтверджується актом про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна від 30.09.2016 року.

06.10.2016 року позивач отримала свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1, видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сисоєнко І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2088.

Також судом встановлено, що 03.04.2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали зі ОСОБА_4 договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого кожен з них прийняв у спільну часткову власність - по 1/2 частині об`єкту нерухомого майна - магазину непродовольчих товарів, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

06.10.2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися до державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори Надтоки З.В. для реєстрації за собою права власності на придбане ними в 2012 році майно, яке 10.10.2016 року було за ними зареєстроване.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилалася на те, що станом на час проведення прилюдних торгів відповідачами не було здійснено державну реєстрацію за собою права власності на спірне майно на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2012 року, зазначений договір є неукладеним, а тому він не може визнаватися дійсним чи недійсним. Саме тому належним способом захисту свого права позивач вважала визнання за нею права власності на нерухоме майно, яке не визнається і оспорюється іншими особами, та скасування запису про державну реєстрацію права власності за відповідачами на вищезазначене нерухоме майно, яке належить позивачу.

Звертаючись до суду з зустрічним позовом, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 посилалися на те, що вони є добросовісними набувачами спіного майна, адже у 2014 році та у 2016 році здавали у найми вищезазначене нежитлове приміщення, у 2016 році уклали договір охорони та договір на постачання теплової енергії. Також позивачі за зустрічним позов вважають, що договір купівлі-продажу від 03.04.2012 року є виконаним, а значить є укладеним, що свідчить про виникнення у них права власності на спірне майно не залежно від того чи здійснили вони за собою державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно. Тому позивачі за зустрічним позовом вважають, що електронні торги, проведені ДП «СЕТАМ» незаконно та порушують їх право власності на спірне нерухоме майно.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_2 право власності на спірне нежитлове приміщення виникло 06.10.2016 року, оскільки акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. В той час, як надані ОСОБА_1 і ОСОБА_3 докази не підтверджують факт виникнення у них права власності на спірне майно та не можуть свідчити, що договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення від 03.04.2012 року є укладеним, адже згідно чинного на час його укладення законодавства він є укладеним після його державної реєстрації. Тому добросовісність позивачів за зустрічним позовом сама по собі не може бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними та не може бути підставою для відмови у визнанні права власності за позивачем.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду прешої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Так, матеріалами справи встановлено, що згідно акту про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна, 21.09.2016 року відбулися електронні торги з приводу реалізації нежитлового приміщення АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М. Зазначене нерухоме майно було описано та арештовано в ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення зі ОСОБА_4 грошових коштів на користь ОСОБА_10 та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент проведення електронних торгів з реалізації спірного нерухомого майна, право власності на нього було зареєстровано саме за ОСОБА_4, який не був залучений до участі у справі в якості сторони, в той час, як оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, суд відмовляє в позові до неналежного відповідача з цієї підстави і не повинен робити інших висновків щодо обставин справи не пов'язаних із встановленням належності відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

ОСОБА_4 та особи, на користь яких судовими рішеннями з нього стягнуто грошові кошти, не були залучені до участі у справі.

Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішувати питання щодо залучення до участі у справі інших осіб, а суд першої інстанції дане питання не вирішив, то колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_2 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що не позбавляє їх права звертатися з відповідними позовами, залучивши до участі у справі всіх осіб, права яких можуть бути порушені, в якості відповідачів, у передбачений законом спосіб та порядок.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376,381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, треті особи: Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Надтока Зінаїда Василівна, про визнання права власності на нежитлове приміщення та скасування державної реєстрації права власності та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна, нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Надтока Зінаїда Василівна про визнання електронних торгів недійсними, скасування акту про проведення прилюдних торгів, скасування свідоцтва про придбання майна відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Судді: Н.М.Деркач

Л.О.Каратаєва

І.Ю.Ткаченко