Справа № 583/5195/18
08 лютого 2019 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді Сидоренка Р.В.,
за участю секретаря Шаміладзе В.В.,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в м. Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленнями в матеріалах справи, причини неявки не повідомив, відзив не подав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд заслухавши думку позивача, представника позивача проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі № 583/3197/17 від 13.12.2017, частково зміненого ухвалою апеляційного суду Сумської області від 02.07.2018, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. Звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 (а.с. 17-18, 19).

Частина 1 ст. 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів такого захисту, відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.

Позивач зазначив, що вчиненням вказаного вище злочину відповідач заподіяв йому матеріальні збитки, зокрема витрати на лікування в період з 30.08.2016 по 16.09.2016 в сумі 1157,11 грн., витрати на лікування в період з 25.06.2018 по 06.07.2018, а також витрати на оперативне втручання вартістю 11 800,00 грн.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Із змісту статей 1166, 1187 Цивільного кодексу України вбачається, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно зі ст. 1195 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно розяснень викладених в п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Встановлено, що позивачем, у зв'язку з тілесним ушкодженням на ліки було витрачено 1609,02 грн. відповідно до чеків. Також було придбано набір титанових металоконструкцій для остеосинтезу для лівої ліктевої кістки, кортикальні гвинти вартістю 11 800,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 03.09.2016.

За таких обставин суд погоджується щодо розміру відшкодування позивачу матеріальної шкоди саме в такому розмірі, який просить стягнути ОСОБА_1

Визначаючись щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із наступного.

Згідно з ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За статтею 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, позивач зазнав моральних страждань, які полягають в негативних змінах в його житті: переживаннях, тривозі, емоційна напрузі, фіксованість уваги на проблемі одужання та правової реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, це відобразилося на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач.

Отже, судом встановлено, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачеві завдано моральної шкоди. Точних критеріїв майнового виразу душевного болю немає. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз.

З огляду на це, враховуючи, що відповідач діяв умисно, не вчинив жодних заходів щодо відшкодування шкоди, та, виходячи із засад виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовну заяву про стягнення моральної шкоди в розмірі 35000,00 грн. слід задовольнити.

У відповідності до частин 1, 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно вимог статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Встановлено, що 23.11.2017 між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 укладено договір про надання правничої допомоги.

Згідно акту виконаних робіт від 05.12.2018, адвокатом виконано наступну роботу: консультування з приводу подання позовної заяви, узгодження праввої позиції по справі, збирання письмових доказів, складання позовної заяви, ознайомлення та вивчення матеріалів справи, представництво інтересів позивача в Охтирському міськрайонному суді.

Відповідно до квитанції прибуткового касового ордеру від 05.12.2018 за надання професійної правничої допомоги позивач ОСОБА_1 сплатив своєму адвокату 5000 грн.

Отже, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, приймаючи до уваги повне задоволення позовних вимог, та зважаючи на відсутність відповідача у судовому засіданні і ненадання жодних заперечень щодо розміру цих судових витрат, суд вважає доведеним заявлений розмір витрат на правничу допомогу та приходить висновку про стягнення ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 133, 137, 141, 258, 259, 263- 265, 280, 354, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: вул. Мирна, 32, с. Хухра, Охтирський район, Сумська область) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) матеріальну шкоду в розмірі 14 380 (чотирнадцять тисяч триста вісімдесят) грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: вул. Мирна, 32, с. Хухра, Охтирський район, Сумська область) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) моральну шкоду в сумі 35 000 (тридцять пять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: вул. Мирна, 32, с. Хухра, Охтирський район, Сумська область) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (пять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: вул. Мирна, 32, с. Хухра, Охтирський район, Сумська область) судові витрати в розмірі 704,80 грн. в прибуток держави (стягувач: Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106, код за , банк отримувач ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача 820019, р/р 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу судовий збір пункт 1.1).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_4

Повний текст судового рішення складено 08.02.2019.