БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/984/19
Провадження № 2/497/688/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2019 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Ковтун О.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким надати йому додатковий строк для прийняття спадщини.

РішСвої вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті дідуся ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батько ОСОБА_2 також помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і який не прийняв спадщину після діда. На даний час, він позивач не може оформити належним чином право на спадщину, оскільки пропустив строк, встановлений законом на прийняття спадщини, так як вважав, що саме його батько прийняв спадщину після смерті діда шляхом подачі заяви до нотаріуса, тому наразі звертається до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, був сповіщений належним чином (а.с.50). Представник позивача ОСОБА_3 , діюча на підставі довіреності від 23.07.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Ажинтаревим В.В. Болградського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрована в реєстрі за № 910 (а.с.52-54), подала до суду заяву про підтримання позовних вимог, наполягала на їх задоволенні, та розгляд позовної заяви просила здійснити у її відсутність та у відсутність позивача (а.с.51).

Відповідач Василівська сільська рада Болградського району Одеської області в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином (а.с.26), позов визнав, справу просив розглянути у відсутність представника, про що надав відповідну заяву (а.с.27).

Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на порушене право, поважні причини, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Судовим розглядом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини, а саме між сторонами виник спір із правовідносин, що виникають із спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть DC-IV НОМЕР_1 , виданим 06.08.2018 року на підставі актового запису про смерть №1316 від 23.08.2005 року, складеного Відділом ЗАЦС м.Тирасполь, Республіка Молдова (а.с.10-11).

Після його смерті відкрилася спадщина.

Спадкоємцем за законом є онук померлого ОСОБА_1 , оскільки його батько ОСОБА_2 також помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_2 (а.с.13).

Згідно довідки Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 25.06.2008 року за №1447 ОСОБА_2 прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його батька ОСОБА_1 шляхом подачі заяви в Болградську районну державну нотаріальну контору (а.с.38).

Втім, згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформованої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Ажинтаревим В.В. станом на 03.10.2018 року інформація щодо наявності у Спадковому реєстрі спадкової справи, заведеної відносно майна ОСОБА_4 відсутня (а.с.41), тобто спадкова справа не заводилася.

Вперше із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся 03.10.2018 року онук ОСОБА_1 (а.с.29-47).

Однак, на його заяву приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Ажинтаревим В.В. 03.10.2018 року за № 474/01-16 письмово роз`яснено про порушення строку визначеного законом для подачі заяви про прийняття спадщини, та необхідність звернення до суду з питання визначення додаткового строку (а.с.18).

Інших спадкоємців не має.

Родинні відносини між спадкодавцем і спадкоємцем ОСОБА_1 підтверджуються:

- свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 виданим Саф`янівською сільської радою Болградського району Одеської області, зі змісту якого вбачається, що батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.9);

- свідоцтвом про народження батька позивача ОСОБА_2 , серії НОМЕР_4 виданим 13.11.1950 року Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, яким підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками померлого ОСОБА_2 (а.с.12).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Згідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Положеннями ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа (ст.1265 ЦК України).

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України).

Стаття 1272 ЦК України встановлює, у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4 заяви по спорах про спадкове майно, в тому числі заяви про продовження строку на прийняття спадщини, розглядаються за правилами позовного провадження.

Згідно п. 4 вищевказаної постанови, передбачений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску.

Відповідач Василівська сільська рада Болградського району Одеської області, позов визнав (а.с.27).

Відповідно до частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду… Якщо … визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пленум Верховного Суду України в постанові № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України (в редакції ЦПК 2004 року) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Суд приходить до переконання, що строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори був пропущений позивачем з поважних причин, оскільки по перше: позивач був переконаний, що спадщину після смерті ОСОБА_1 прийняв його батько, так як про це була наявна довідка Василівської сільської ради Болградського району Одеської області датована 25.06.2008 роком, тобто видана ще до смерті його батька.

По друге: спадкодавець ОСОБА_1 помер у муніципії Тирасполь Республіки Молдова, та у спадкоємця ОСОБА_1 було відсутнє свідоцтво про смерть спадкодавця, яке є підставою для звернення до нотаріуса, і яке він отримав лише 06.08.2018 року, та 03 жовтня 2018 року звернувся до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, і як наслідок отримав роз`яснення про необхідність звернення до суду.

Такі обставини, як те, що в матеріалах справи відсутні фактичні данні про заперечення будь-кого щодо можливості надання спадкоємцю додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті діда, спадщина до теперішнього часу залишається відкритою, необізнаність позивача з приводу не прийняття спадщини його батьком після смерті діда, відсутність у позивача свідоцтва про смерть діда, та той факт, що його смерть зареєстрована в іноземній державі - суд визнає поважними, оскільки вони, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, були для позивача об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що завадили йому своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Стаття 1 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, загальними засадами цивільного законодавства відповідно ст.3 ЦК України є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Згідно положень книги 6 Цивільного кодексу України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач, пов`язаний зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є.

Пропуск строку на прийняття спадщини хоча і є значним, позивач, будучи спадкоємцем за законом п`ятої черги пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки здійснивши дії щодо фактичного прийняття спадщини, яка станом на час розгляду справи відумерлою не визнана, не вчинив обов`язкових дій щодо подачі заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття, інші спадкоємці, які б здійснили дії по прийняттю спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_1 - відсутні, представник відповідача згідно письмової заяви не заперечує проти задоволення позову, що, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст.213 ЦПК України, є підставою для захисту права позивача на спадкування в судовому порядку, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Керуючись ст.ст.4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 200, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця с. Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 додатковий строк 2 (два) місяці для подачі в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті дідуся ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Болградський районний суд Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя С.В.Кодінцева