Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 206/4908/15-ц

провадження № 61-31808св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С.,

Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Пищиди М. М., Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 07 травня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 401612430, відповідно до умов якого останній наданий кредит у сумі 10 574,47 грн на строк із 07 травня 2014 року по 08 травня 2016 року.

У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання не виконала, у результаті чого, станом на 08 серпня 2015 року має прострочену заборгованість за кредитом - 10 574,47 грн, за відсотками - 1,32 грн та за комісією - 2 362,05 грн, неустойку - 1 200,00 грн, а всього 14 137,84 грн.

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір факторингу № 1. Згідно із зазначеною угодою відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 07 травня 2014 року № 401612430, який укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Посилаючись на вказані обставини, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 14 137,84 грн.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада

2016 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором у сумі

14 137,84 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що відповідач не виконує умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню.

Додатковим рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська

від 19 січня 2017 року доповнено резолютивну частину рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2016 року після слів «у сумі

14 137,84 грн» - словами «що складається із: 10 574,47 грн - заборгованості за кредитом, 1,32 грн - заборгованості за відсотками, 2 362,05 грн - заборгованості за комісією, 1 200,00 грн - штраф».

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2016 року скасовано. У задоволені позову

ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що на кредитному договорі відсутня печатка банку, а пунктом 6 кредитного договору від 07 травня 2014 року передбачено, що договір вважається укладеним та набуває чинності із 08 травня 2014 року за умовами скріплення його підписами сторін та печаткою банку, тому відсутні підстави для стягнення заборгованості.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У травні 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що судом апеляційної інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до необґрунтованого скасування рішення суду першої інстанції, оскільки рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2015 року та ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2016 року у справі

№ 203/3208/14-ц встановлено факт підписання між ПАТ «Альфа-Банк» та

ОСОБА_1 кредитного договору від 07 травня 2014 року № 401612430 за умовами якого, банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 10 574,47 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 08 травня 2014 року № 30198 та випискою за рахунком, а отже, цей факт встановлено і не потребує доказування.

У вересні 2017 року від ОСОБА_1 надійшли заперечення на касаційну скаргу

ТОВ «Кредитні ініціативи», у яких заявник просила відхилити вказану касаційну скаргу, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано вказану цивільну справу до Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлені судами обставини.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 07 травня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 401612430, відповідно до умов якого позивач зобов`язується надати відповідачу кредит у сумі 10 574,47 грн у строк із 07 травня 2014 року по 08 травня 2016 року, процентна ставка за користування кредитом -

0,01 % річних, тип - фіксована.

Відповідно до пункту 2.4 кредитного договору позичальнику відкрито рахунок для зарахування коштів, спрямованих на повернення заборгованості за цим договором за № НОМЕР_1 у ПАТ «Альфа-Банк».

Згідно з пунктом 2.5 кредитного договору кредит надається позичальнику для оплати/часткової оплати товарів згідно з переліком, вказаним у специфікації

від 07 травня 2014 року № 401612430 або листі-гарантії до цього договору у загальній сумі 9 940,00 грн шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «ЦТ Груп» № НОМЕР_2 у ПАТ «УкрСиббанк» та оплати комісійної винагороди банку за надання кредиту у розмірі, що визначається згідно з умовами пункту 2.8 розділу 1 цього договору шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на рахунок банку № НОМЕР_3 .

Пунктом 3 кредитного договору передбачено, що всі відносини між позичальником та банком, що виникають на підставі цього договору врегульовуються розділом 2 «Загальними умовами споживчого кредитування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк», затвердженими розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» від 11 січня 2014 року № 66.

Відповідно до виписки з особового рахунку відповідач отримала кредит у сумі

10 574,47 грн.

Відповідач зобов`язань за договором щодо погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконує, у результаті чого станом на 08 серпня 2015 року має заборгованість у сумі 14 137,84 грн, яка складається із: 10 574,47 грн - заборгованості за кредитом, 1,32 грн - заборгованості за відсотками, 2 362,05 грн - заборгованості за комісією, 1 200,00 грн - штраф.

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір факторингу № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 07 травня 2014 року № 401612430, який укладений між

ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

12 липня 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» на адресу ОСОБА_1 направило повідомлення про відступлення прав вимоги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню з позичальника.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що пунктом 6 кредитного договору від 07 травня 2014 року передбачено, що договір вважається укладеним та набуває чинності із 08 травня 2014 року за умовами скріплення його підписами сторін та печаткою банку, а тому за відсутності печатки банку на кредитному договорі, де є назва банку та ідентифікаційний номер, відсутні підстави для стягнення заборгованості.

Проте із указаними висновками судів у повному обсязі не можна погодитися з огляду на таке.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Загальними вимогами процесуального права, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, із яких суд виходив при вирішенні позову, зокрема щодо грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Висновок суду першої інстанції про задоволення позову та стягнення заборгованості так і висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позову у зв`язку із відсутністю печатки на договорі є передчасними, оскільки суди не встановили усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме, чи набрав чинності кредитний договір, укладений між сторонами, адже на договорі містяться підписи сторін, проте відсутня печатка банку, а відповідно до пункту 6 цього договору він набирає чинності із 08 травня 2014 року за умови скріплення його підписами сторін та печаткою банку, проте на копії кредитного договору, доданого до позовної заяви, є печатка лише ТОВ «ЦТ Груп» а не банку.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, не дав оцінку обставинам, на які посилались сторони при вирішені спору, а саме: чи може сама по собі відсутність печатки банку свідчити про неукладення договору між сторонами, оскільки є і інші істотні обставини, які підлягали встановленню у справі, а саме: пунктом 2.5 кредитного договору передбачено, що кредит надається для оплати товарів згідно з переліком, що вказаний у специфікації до цього договору від 07 травня 2014 року № 401612430 у загальній сумі 9 940,00 грн шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок ТОВ «ЦТ Груп» № НОМЕР_2 , проте ця специфікація у матеріалах справи відсутня, не встановлено, чи перераховані ці кошти на зазначений рахунок продавця товару.

Також пунктом 1 кредитного договору визначено, що цей договір складається з двох розділів: розділ 1 - «Базові умови кредитування» та розділ 2 - «Загальні умови споживчого кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які нероздільно пов`язані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невід`ємну частину цього договору, разом із тим розділ 2 кредитного договору не містить підпису позичальника, а отже, судам необхідно встановити, чи досягнуто згоди сторін щодо усіх складових договору, як розділу 1, так і розділу 2.

Без з`ясування вказаних обставин, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та підстав, на які посилався позивач на їх обґрунтування, заперечень сторони відповідача, висновки судів не можна вважати обґрунтованим та таким, що відповідають завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішені справ із метою ефективного захисту порушених прав, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням закону.

За приписами частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Виходячи з викладеного, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада

2016 року, додаткове рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська

від 19 січня 2017 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 13 квітня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

Г. І. Усик