Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/857/19

16 вересня 2019 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Битківського Л.М.

з участю: секретаря Дякун М.В.

розглянувши у судовому засіданні в смт.Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 817 грн. процентів за користування позикою та інфляційних витрат в сумі 18247,38 грн.,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування позикою та інфляційних витрат.

Ухвалою від 29 липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Заявлені вимоги позивачка мотивує тим, що судовим наказом №2н-61/2009 за її заявою стягнуто з ОСОБА_2 3030 грн. боргу та 5090,40 грн. процентів за користування позикою. Оскільки ОСОБА_2 борг не сплатив, то рішенням Богородчанського районного суду від 13 березня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто на її користь 12528,32 грн. процентів за користування позикою в період з березня 2009 року по лютий 2013 року та 391,64 грн. прострочення виконання зобов`язання. Наступним рішенням від 21 квітня 2016 року також задоволено її позов та стягнуто з ОСОБА_2 8781,40 грн. процентів за користування позикою в період з 01 березня 2013 року по 09 березня 2016 року. Разом з тим, станом на даний час відповідачем рішення суду не виконані, жодні кошти згідно договору позики їй не повернуто. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, то на підставі ст.625 ЦК України просить стягнути з відповідача проценти за користування позикою в період з 10 березня 2016 року по 17 липня 2019 року. Також позивачка просить стягнути з відповідача у її користь 18247,38 грн. інфляційних витрат за період з 28 лютого 2009 року по 17 липня 2019 року.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, в поданій заяві просить справу слухати у її відсутності, та відсутності її представника. Позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив. У визначений судом строк відзив не подав.

У зв`язку з наведеним, у відповідності до положень ст.ст. 280-281 ЦПК України, ухвалено проводити заочний розгляд справи.

Згідно з ч.3 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, які подані в розпорядження суду, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення

Встановлено, що судовим наказом №2н-61/2009 за її заявою стягнуто з ОСОБА_2 3030 грн. боргу та 5090,40 грн. процентів за користування позикою. Оскільки ОСОБА_2 борг не сплатив, то рішенням Богородчанського районного суду від 13 березня 2013 року з ОСОБА_2 стягнуто на її користь 12528,32 грн. процентів за користування позикою в період з березня 2009 року по лютий 2013 року та 391,64 грн. прострочення виконання зобов`язання. Наступним рішенням від 21 квітня 2016 року також задоволено її позов та стягнуто з ОСОБА_2 8781,40 грн. процентів за користування позикою в період з 01 березня 2013 року по 09 березня 2016 року. Згаданими рішеннями встановлено, що між сторонами 18 травня 2007 року було укладено договір позики, згідно якого відповідач взяв у позивачки в борг 600 доларів США під 8% строком на три місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, частиною 2 якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства, що виникають з кредитних правовідносин", наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Передбачені статтею 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання, і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ОСОБА_2 зобов`язання перед позикодавцем належним чином не виконав.

За період з 10 березня 2016 року по 17 липня 2019 року (1224 дні) сума процентів за користування позикою в розмірі трьох процентів річних від простроченої суми становить 817 грн., а також 27137,71 грн. інфляційних витрат за період з 28 лютого 2009 року по 17 липня 2019 року.

При таких обставинах вважаю, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення процентів за користування позикою підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору.

На підставі ст.ст. 599, 625, 1048 - 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 61, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування позикою, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 817 грн. процентів за користування позикою в період з 10 березня 2016 року по 17 липня 2019 року та 18247,38 грн. інфляційних витрат в період з 28 лютого 2009 року по 17 липня 2019 року за договором позики від 18 травня 2007 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Л.Битківський