490/6222/19
У Х В А Л А

14 серпня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі Росинець В.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про привід боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець м.Миколаїв звернувся до суду з поданням про привід боржника ОСОБА_1 останнє відоме місце проживання боржника: АДРЕСА_1 .

Державний виконавець у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду справу подання розглянуто у відсутність державного виконавця,оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи та подання, суд дійшов до наступного.

Відповідно до п. 14 ч. 3ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до ч. 1ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування примусового приводу до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від явки.

Із матеріалів клопотання вбачається, що на виконанні в Центральному ВДВС м.Миколаїв перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-12-9409 виданого 17.12.2009 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 650 грн. щомісяця, починаючи з 22.09.2009 року.

29.01.2019 та 31.05.2019 року державним виконавцем здійснено виходи за адресою боржника, при якому встановлено, що боржник за вказаною адресою був відсутній.

Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.06.2019 року становить 72800 грн.

Державним виконавцем не надано жодних доказів того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, відсутні відомості щодо направлення на адресу боржника викликів державного виконавця, та отримання останнім таких викликів. В актах державного виконавця, складених при виході за адресою боржника відсутні підписи понятих, що підтверджують відсутність боржника за адресою його проживання. Також до подання не надано жодних документів, які містять відомості щодо повноти вжиття державних виконавцем заходів примусового виконання рішення, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання, що не позбавляє державному виконавцю при наявності доказів звернутися повторно з відповідним поданням.

Керуючись ст. 438 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про привід боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя