Справа № 595/498/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2019

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

з участю представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м.Бучачі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.12.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала. Станом на 28.02.2018 року має заборгованість 16585,63грн., зокрема: 2013,61 грн. заборгованість за кредитом; 13306,04 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 500 грн. штраф (фіксована ціна); 765,98 грн.(процентна складова). В добровільному порядку відповідачка борг погасити відмовляється, що змусило позивача звернутися в суд за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 27.02.2019 року заочне рішення Бучацького районного суду від 16 липня 2018 року винесене у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, згідно поданої заяви, позов підтримав і просив суд розглядати справу у його відсутності.

Представник відповідачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що 26.12.2005 року ОСОБА_2 звернулася з заявою в ПАТ КБ «Приватбанк» та отримала споживчий кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 3000 грн., терміном на дванадцять місяців. Після закінченням терміну дії платіжної карточки, її передали в Бучацьке відділення ПАТ КБ «Приват Банк», нової їй банк не видав. Анкету - заяву про приєднання клієнта до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 02 березня 2017 року ОСОБА_2 не підписувала, вказані в ній дані є суперечливими. Просив суд про застосування строку позовної давності, оскільки останній платіж ОСОБА_2 був здійснений 06.02.2008 року, а з позовною заявою банк звернувся 11.04.2018 року, пропустивши встановлений законом трирічний строк позовної давності.

Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши представника відповідачки, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 26.12.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з ОСОБА_2 , згідно з умовами якого остання шляхом підписання заяви отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до відміток ЗАТ КБ «ПриватБанк» у заяві, банком відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 , термін дії картки 10/07.

Згідно з п.6.5 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 8.6. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми позову.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов договору, відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості, станом на 28.02.2018 року заборгованість відповідачки перед ПАТ КБ «ПриватБанк» по укладеному договору від 26.12.2005 року становить 16585,63грн., зокрема: 2013,61 грн. заборгованість за кредитом; 13306,04 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 500 грн. штраф (фіксована ціна); 765,98 грн.(процентна складова).

Як встановлено в судовому засіданні у наданій представником позивача анкеті - заяві про приєднання клієнта до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 02 березня 2017 року відсутня належна інформація про позичальника ОСОБА_2 , оскільки в заяві неправильно вказано місце її проживання, сімейний стан «ніколи у шлюбі не перебувала», вона у шлюбі перебуває з 2001 року, що не працює, фактично працює в Бучацькій районній раді, хоча довідка з місця роботи надана, дітей не має, а фактично має двоє дітей, дівоче прізвище матері « ОСОБА_3 » вказано « ОСОБА_4 ». Підпис анкети - заяви виконаний не ОСОБА_2 , також не вказана дата заповнення анкети заяви, тому не є належним доказом, що позичальник була ознайомлена із запропонованими умовами банку.

Крім цього, у поданій представником позивача інформації про отримання відповідачкою ОСОБА_2 згідно кредитного договору б/н від 26.12.2005 року картки № НОМЕР_1 , зі строком дії до останнього дня 11.2011 року не зазначено дату її отримання та докази.

Відповідно до вимог статей 202,203,207 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання взятих на себе за кредитним договором зобов`язань відповідачкою не надано.

Представником відповідачки заявлено клопотання про застосування до позовних вимог строки позовної давності.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідачка здійснила останній платіж в розмірі 440,70 грн. по кредиту 06.02.2008 року, що підтверджено наданою представником позивача розрахунком заборгованості.

Відповідно ст.ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як зазначено в правових позиціях Верховного Суду України, які викладені в постановах від 19.03.2014 р. у справі № 6-14цс14, від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14, від 1.10.2014 року у справі № 134 цс14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

У ч.ч. 1,3 ст. 264 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг строк дії договору встановлено 12 місяців, а якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про його закінчення, дія договору автоматично продовжується на такий же строк, тобто ще на 12 місяців.

При цьому, заявою, яка є невід`ємною частиною укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 кредитного договору, встановлено, що строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії платіжної картки.

З заяви на отримання кредиту у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку вбачається, що строку дії кредитної картки № НОМЕР_1 , виданої відповідачці ОСОБА_2 за кредитним договором № б/н від 26 грудня 2005 року сплинув у жовтні 2007 року.

З розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачка на погашення отриманого кредиту 06 лютого 2008 року сплатила 440,70 грн., а з позовом до суду банк звернувся 11 квітня 2018 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст.ст. 257,258 ЦК України, та враховуючи те, що представник відповідача заявив про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у сумі 16585,63грн. за кредитним договором № б/н від 26 грудня 2005 року слід відмовити.

В порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відшкодування судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 12,13,77,78,81,89,141,247,263-265,268,279 ЦПК України, ст.ст. 202,203,207,253,256-258,261,264,526,626,1054,1049,1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного тексту рішення - 10 вересня 2019 року.

Суддя: В. Б. Федорончук