Справа № 523/3490/19
Провадження №2-о/523/168/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2019 р.

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Щербан О.Д.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи - Кононєнко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9, в м.Одесі, цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області, Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області, Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, подали до Суворовського районного суду м. Одеси заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту проживання заявників в квартирі АДРЕСА_1 , у зв`язку з необхідністю заявникам скористатися правом на приватизацію майна.

В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що 09.06.2003 року ЗАТ «Одеський завод «Центроліт» видав ОСОБА_2 ордер №445 на право зайняття з сім`єю з 2-х чоловік площі за адресою: АДРЕСА_2 розміром 16.85 кв.м. Одразу після отримання ордеру заявник та її син ОСОБА_1 зареєструвалися у квартирі АДРЕСА_3 , де вона проживає з ним по теперішній час. Процедуру реєстрації місця проживання ОСОБА_2 здійснено паспортистом 11.12.1986 р., а ОСОБА_1 09.12.1987р. Під час проведення реєстрації паспортист допустив помилку і зазначив їх місце реєстрації як « АДРЕСА_2 , при цьому фактично вони проживали і проживають у квартирі АДРЕСА_3 , ніякого відношення до квартири АДРЕСА_3 не мають. До червня 2018 року заявники не звертали уваги на помилку, однак, коли звернулись до органу приватизації ОМР з заявою про приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_2 , було роз`яснено про наявність розбіжностей в зазначенні номера квартири в ордері та в паспортах, що перешкоджає заявникам реалізувати своє право на приватизацію займаної квартири.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , який також представляє інтереси ОСОБА_2 , заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області Кононєнко Н.О. не заперечувала проти заявлених вимог, однак зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 при зверненні до органу приватизації не дотрималися процедури та не надали повного пакету документів, передбаченого Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян

Уповноважений представник Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. В матеріалах справи є письмові пояснення, відповідно до яких рішення про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , не є документом, що підтверджує зміну адреси вказаного житлового приміщення з квартири АДРЕСА_3 на АДРЕСА_3 .

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

Частиною 3 ст.293 ЦПК України закріплено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За нормами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

З матеріалів справи вбачається, що 09.06.2003 року на ім`я ОСОБА_2 був виданий ордер № 445 на право зайняття з сім`єю з 2-х чоловік площі за адресою: АДРЕСА_2 розміром 16.85 кв.м.

Під час проведення реєстрації місця проживання в паспорті громадянки України ОСОБА_2 , серія НОМЕР_1 номер НОМЕР_2 , виданому Приморським РВ УМВС України в Одеській області02.09.2002р., 11.12.1986р. паспортист зазначив місце реєстрації заявника як « АДРЕСА_2 .

Факт постійного проживання заявника в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується актом про проживання від 17.09.2019 року, складеним сусідами ОСОБА_3 (квартира АДРЕСА_4 (квартира АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 (квартира АДРЕСА_6 АДРЕСА_7 , підписи яких завірено головою правління ОСББ «Центроліт» ОСОБА_5 Т ОСОБА_6 , відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 21.11.1984 року по теперішній час дійсно проживають в квартирі АДРЕСА_1 .

Встановлення факту постійного проживання в квартирі АДРЕСА_1 заявникам необхідно для проведення процедури приватизації.

Відповідно до п.1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у відповідному населеному пункті, у якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Суд вважає, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе.

Таким чином, в своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство в частині виниклих правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі, суд вважає доведеним факт того, що заявники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають в квартирі АДРЕСА_1 , а тому вимоги про встановлення факту постійного проживання у квартирі своє підтвердження належними та допустимими доказами, тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,258-259,263,265,268,273,293,315,319,353-355, пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити .

Встановити факт проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 07.10.2019р.

Суддя: