Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа №369/3328/16

провадження №61-17975св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, ОСОБА_4 , про визнання незаконним та скасування рішень сільської ради за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року у складі судді Дубас Т. В. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 січня

2017 року у складі колегії суддів: Сержанюка А. С., Журби С. О., Коцюрби О. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_5 ,

відповідач - Крюківщинська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, ОСОБА_4 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі - Крюківщинська сільрада), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, ОСОБА_4 , з позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просив визнати незаконним та скасувати рішення Крюківщинської сільради:

від 19 квітня 2013 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 в с. Крюківщина Крюківщинської сільсради Києво-Святошинського району Київської області»;

від 13 вересня 2013 року «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 в с. Крюківщина Крюківщинської сільради Києво-Святошинського району Київської області».

2. Позовна заява мотивована тим, що позивач є співвласником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по

АДРЕСА_1 в порядку спадкуванні після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_6 .

3. Земельна ділянка, на якій знаходиться успадкований позивачем будинок був побудований ще у 1936 році. Саме з цього року земля та будинок на ній перебуває у постійному користуванні сім`ї позивача.

4. Загальний фактичний розмір ділянки, що прилягає до домоволодіння по

АДРЕСА_1 , власником ј частини якого є позивач, складає 0,24 га. Проте, враховуючи первинні межі земельної ділянки - 0,60 га (яка надавалась для будівництва і обслуговування будинку у 1936 році прабабі та прадіду позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як членам - колгоспу «Червоний партизан»), ОСОБА_1 та треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_2 протиправно позбавлені можливості приватизувати 0,36 га, а з урахуванням останньої відповіді Крюківщинської сільради, відповідно до якої позивач та його сім`я мають в користуванні 0,3812 га земельної ділянки, вони протиправно позбавлені можливості приватизувати 0,14 га.

5. Земельна ділянка, що є у користуванні позивача, межує з земельною ділянкою, що була передана у власність ОСОБА_4

6. Позивач зазначив, що він користується земельною ділянкою

по АДРЕСА_1 на законних підставах, тому при виготовленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з позивачем, як з власником сусідньої ділянки ОСОБА_4 , мали бути погоджені межі земельної ділянки в натурі. Однак такого погодження не відбувалось.

7. Позивач вважає, що рішення Крюківщинської сільради щодо надання ОСОБА_4 дозволу на розроблення проекту землеустрою та про передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки є незаконними та підлягають скасуванню.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

8. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

9. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які в силу положень статті 125 ЗК України встановлюють перехід до нього права користування земельної ділянки, на якій розташована належна йому частина будинку. При цьому, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що передавалась сільською радою у власність ОСОБА_4 , зазначено опис меж земельної ділянки, згідно яких відсутні дані, що ОСОБА_1 є суміжним землекористувачем.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

10. Ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 січня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року залишено без змін.

11. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей 116, 118, 125, 152 Земельного кодексу України, статей 10, 11, 58-60, 88, 213-215 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи місцевим та апеляційним судами, ухвалив законне і обґрунтоване рішення у справі.

12. Апеляційний суд також указав, що спірна земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_9 , який не був залучений у справі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. У касаційній скарзі, поданій у лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

14. Касаційна скарга мотивована тим, що земельна ділянка, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_1 , межує з земельною ділянкою, що була передана у власність ОСОБА_4 , тому при виготовленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки останньому, з позивачем мали бути погоджені межі земельної ділянки в натурі. Факт того, що ОСОБА_1 є користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 , підтверджується даними з погосподарської книги, з яких вбачається, що в період з 2011 року по 2014 рік у користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування житлового будинку було 0,3812 га. Дані занесені в погосподарську книгу є офіційними та мають юридичне значення щодо встановлення права користування земельною ділянкою.

15. Суди попередніх інстанції не врахували, що ОСОБА_1 є землекористувачем суміжної ділянки, а не власником, у виділенні земельної ділянки якому було відмовлено, тому у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, площею 0,1698 га по

АДРЕСА_1 , що знаходиться у власності ОСОБА_9 , зазначено, що від точки А до точки Б вона межує з землями сільської ради, хоча фактично це є земля, яка перебуває у спільному користуванні позивача ОСОБА_1 та третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_2

Доводи інших учасників справи

16. У запереченнях на касаційну скаргу виконавчий комітет Крюківщинської сільської ради заперечує проти доводів позивача та просить залишити ухвалені у справі судові рішення без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

17. Інші учасники справи запереченння щодо вимог і змісту касаційної скарги до суду не направили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

18. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за вищевказаною касаційною скаргою та витребувано справу із суду першої інстанції.

19. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

20. Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

21. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22. У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори 10 лютого 2006 року, ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , яка належала померлій

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 на підставі рішення суду Києво-Святошинського району, Київської області від 31 жовтня 1978 року.

24. Рішенням Крюківщинської сільради від 29 травня 2015 року житловому будинку загальною площею 56,2 кв. м, житловою площею 41 кв. м з надвірними будівлями і спорудами, належного співвласникам ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 присвоєно адресу -

АДРЕСА_3 . Співвласниками зазначеного житлового будинку є ОСОБА_3 та

ОСОБА_2 , кожний, у розмірі 1/4 і 1/2 частини, відповідно.

26. Згідно рішення виконавчого комітету Крюківщинської сільради

від 18 листопада 1993 року за ОСОБА_6 було закріплено земельну ділянку в розмірі 0,04 га до 1/2 частини будинку в

АДРЕСА_4 . Відповідно до рішення Крюківщинської сільради від 19 квітня 2013 року було надано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,35 га по

АДРЕСА_4 . Рішенням Крюківщинської сільради від 29 травня 2013 року в рішення від 19 квітня 2013 року «Про надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,35 га в АДРЕСА_4 » внесено зміни, згідно яких в пункті 1 слова «площею 0,35 га» замінено на «площею 0,25 га».

29. Згідно рішення Крюківщинської сільради від 13 вересня 2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства площею 0,1698 га в АДРЕСА_4 . Передано

ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 0,1698 га (кадастровий номер :01:006:5013) для ведення особистого селянського господарства в

АДРЕСА_5 . Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 липня 2015 року власником земельної ділянки загальною площею 0,1698 га, що розташована в АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:006:5013, є ОСОБА_9 , що підтверджено Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

31. Відповідно до опису меж земельна ділянка, що знаходиться у власності

ОСОБА_9 , межує від точки А до точки Б із землями сільської ради; від точки Б до точки В із земельною ділянкою ОСОБА_10 ; від точки В до точки А із землями загального користування (проїзд).

32. Згідно, розробленого ТОВ «НВФ «Азимут Груп» проекту із землеустрою, загальна площа земель для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, який належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , складає 0,2457 га. Згідно опису меж зазначеної земельної ділянки, суміжними землекористувачами ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_9 не зазначені.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

33. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

34. Касаційна скарга підлягає частково задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

35. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

36. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

37. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

38. Предметом позову у справі, яка переглядається, є визнання незаконними та скасування рішень сільської ради щодо надання ОСОБА_4 земельної ділянки.

39. Відповідно до вимог частин першої - третьої статті 116 ЗК Українигромадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

40. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

41. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у статті 118 ЗК України, якою, зокрема, передбачено, що рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

42. За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

43. Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

44. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).

45. За змістом наведеної норми право власності та право постійного користування земельною ділянкою із земель державної або комунальної власності виникає у громадян з моменту державної реєстрації цих прав на підставі відповідного рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність.

46. Відповідно до пункту г) частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

47. Позивач наголошує на тому, що є законним користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_2 , як співвласник будинку, розташованого на цій землі.

48. Відповідно до статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

49. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

50. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

51. У справі, яка переглядається, судами допущено суперечності.

52. Так, встановивши, що позивач є співвласником будинку

АДРЕСА_2 , суд дійшов висновку, що він не є суміжним користувачем земельної ділянки, яка розташована за цією ж адресою та передана у власність ОСОБА_4

53. Крім того, суд не врахував, що не оформлення позивачем земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 120 ЗК України, само по собі не позбавляє його цього права.

54. З обставин справи слідує, що спадкодавець ОСОБА_6 , яка

померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула право власності на спадковий будинок на підставі рішення суду Києво-Святошинського району Київської області від 31 жовтня 1978 року. Свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частину будинку позивач ОСОБА_1 отримав 10 лютого 2006 року. ОСОБА_1 оспорює рішення ради щодо надання ОСОБА_4 дозволу на розроблення проекту землеустрою та про передачу землі у власність ОСОБА_4 датовані 2013 роком.

55. Останні записи з погосподарського обліку за період з 2011 року по

2014 роки, надані позивачем на підтвердження доводів позовних вимог, суд визнав неналежним доказом у розумінні статті 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи місцевим та апеляційним судами. Вказав, що записи в погосподарській книзі, без встановлення, на підставі чого вони були зроблені, не є підставою для визначення позивача як належного землекористувача.

56. За положеннями пунктів 1.1, 1.3 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої наказом Державного комітету статистики України 08 грудня 2010 року № 491, зареєстрованої 05 січня 2011 року за № 9/18747, яка втратила

чинність 27 травня 2016 року, погосподарський облік, як вид первинного обліку, передбачений для накопичення і систематизації відомостей, які збираються сільськими, селищними, міськими радами (далі - місцеві ради), розташованих на їхній території сільських населених пунктах і які є необхідними для виконання ними своїх повноважень та інформаційного забезпечення органів місцевого самоврядування всіх рівнів і органів виконавчої влади про соціально-демографічні характеристики населення в сільській місцевості, його потенціал у сфері сільського господарства. Для ведення цього обліку використовуються єдина на всій території України методологія і типові форми первинної облікової документації, затверджені центральним органом виконавчої влади у галузі статистики. Окремі форми ведуться по міських поселеннях.

57. У рамках погосподарського обліку місцевими радами ведеться облік особистих селянських господарств у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань статистики.

58. Пунктом 1.11 наведеної Інструкції визначено, що основними інформаційними джерелами погосподарського обліку є: будь-які документальні свідчення щодо об`єкта погосподарського обліку: паспорти, свідоцтва, земельно-кадастрова документація, технічні паспорти, правовстановлюючі документи, рішення органів виконавчої влади й органів самоврядування будь-якого рівня, господарюючих суб`єктів, письмові заяви громадян тощо; усні повідомлення, заяви громадян; наочна інформація, отримана під час суцільних обходів і перевірок.

59. Відхиляючи записи з погосподарського обліку за період з 2011 року по 2014 роки, суд залишив поза увагою відсутність з боку відповідача заперечень щодо правдивості наведених вище записів погосподарського обліку.

60. З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи та допущених суперечностей залишилось невстановленим, який саме розмір спірної земельної ділянки перебував у користуванні попереднього власника та який перейшов до позивача в порядку статті 120 ЗК України, зважаючи на його частку у спадковому майні.

61. Від встановлення зазначених конкретних обставин справи залежить право позивача на площу земельної ділянки, якою він має право користуватись.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

62. У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.

63. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

64. За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи судом не встановлені, ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 січня 2017 року скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська