У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бедьо В.І.,

за участю секретаря судового засідання Пазяк С.М.,

заявника (боржника) ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою, згідно з якою просить скасувати постанови державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Боднар М.Ю. від 06.06.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що в Ужгородському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області перебуває виконавче провадження № 52630319 щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що з моменту відкриття виконавчого провадження він сплачував і продовжує сплачувати аліменти на користь його сина, а також окремо надає йому матеріальну та іншу допомогу.

Однак, 13.06.2018 року йому надійшов рекомендований лист, в якому були постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 06.06.2018 року.

Зауважує, що державний виконавець встановив, що у нього, ОСОБА_1 , наявна заборгованість у розмірі 47965,53 грн., це при тому, що він оплачував та продовжує оплачувати аліменти, що підтверджується чеками на загальну суму 9925,78 грн. Крім того, він надає й іншу допомогу безпосередньо своїй дитині, а саме: два літні спеціалізовані (баскетбольні) табори в 2017 році в м. Одесі в червні та в м. Ужгороді в серпні відповідно на загальну суму близько 10000 грн. При цьому він особисто оплатив дитині усі витрати, дає йому безпосередньо щомісячно кишенькові кошти приблизно 300-400 грн. Тобто, всього на загальну суму приблизно 8000 грн.

У зв`язку з наведеним, він не розуміє, як могла виникнути за такий короткий період така велика заборгованість. Крім того, державний виконавець відмовилася приймати це, як належний доказ.

Вважає, що оскільки підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон та праві керування транспортними засобами відсутні, просить суд скасувати вищевказані постанови.

Державним виконавцем Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Боднар М.Ю. подано відзив на скаргу, згідно з яким просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 11.10.2016 року на виконання до міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції надійшов виконавчий лист № 308/11637/15 від 31.08.2016 року, виданий Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. 12.10.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52630319, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження для відома та виконання. 06.06.2018 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості, згідно з яким станом на 01.06.2018 року заборгованість зі сплати аліментів складала 47965,53 грн. 06.06.2018 року державним виконавцем винесено вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. Вказані обмеження діють до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Зауважує, що винесення вказаних постанов є обов`язком державного виконавця за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Оскільки заборгованість в розмірі 47965,53 грн. перевищує суму платежів за шість місяців, державним виконавцем виконано його обов`язок.

Крім того, у поданому відзиві стосовно обчислення розрахунку заборгованості державний виконавець наголошує на тому, що за період з вересня 2015 року по вересень 2016 року включно заборгованість обчислювалася державним виконавцем виходячи із фактичного заробітку ОСОБА_1 в ТВД «Закарпатський завод мастильного обладнання» (с. Ільниця, вул. Радянська, 1). Оскільки за період з жовтня 2016 року по теперішній час у державного виконавця відсутні відомості щодо отриманого боржником доходу, заборгованість по аліментах обчислювалася в порядку ч. 2 ст. 195 СК України, тобто виходячи із середньої заробітної плати працівника для міста Ужгорода. 21.12.2018 року державним виконавцем повторно здійснено розрахунок заборгованості, згідно з яким станом на 31.12.2018 року заборгованість зі сплати аліментів складає 66890,31 грн. Відтак, державний виконавець вважає, що ним в повній мірі здійснені заходи примусового виконання рішень по даному виконавчому документу.

Заявник (боржник) ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у ній, та просив задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 у судовому засідання проти скарги заперечила.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом, на примусовому виконанні в Ужгородському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходиться виконавчий лист № 308/11637/15, виданий 31.08.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.09.2015 року і до досягнення дитиною повноліття (ВП № 52630319).

Постановами державного виконавця від 06.06.2018 року, у зв`язку з тим, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 06.06.2018 року за період з 18.09.2015 року по 01.06.2018 року складає 47965,53 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі та встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом № 308/11637/15, виданим 31.08.2016 року.

В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_1 зазначає, що з моменту відкриття виконавчого провадження він сплачував і продовжує сплачувати аліменти на користь сина, а також окремо надає дитині матеріальну та іншу допомогу, про що долучає до скарги копії банківських квитанцій про перерахування відповідних коштів.

З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2018 року державним виконавцем складено розрахунок заборгованості по аліментах згідно з виконавчим листом № 308/11637/15 від 31.08.2016 року, у відповідності до якого заборгованість по вказаному виконавчому листу станом на 01.06.2018 року складає 47965,53 грн.

Крім того, 21.12.2018 року державним виконавцем повторно складено розрахунок заборгованості по аліментах згідно з виконавчим листом № 308/11637/15 від 31.08.2016 року, за яким заборгованість по даному виконавчому листу станом на 31.12.2018 року складає 66890,31 грн.

Вказані розрахунки боржником не оскаржувалися та не скасовані в передбаченому законом порядку, а зворотного суду не надано.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, рішення суду обов`язкові до виконання та державний виконавець до винесення постанови про закінчення виконавчого провадження зобов`язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» всі заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних постанов) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як наголошує державний виконавець у відзиві, за період з вересня 2015 року по вересень 2016 року включно заборгованість по аліментах обчислювалася ним виходячи із фактичного заробітку ОСОБА_1 в ТВД «Закарпатський завод мастильного обладнання», і, оскільки за період з жовтня 2016 року по теперішній час у державного виконавця відсутні відомості щодо отриманого боржником доходу, то заборгованість по аліментах обчислювалася у порядку ч. 2 ст. 195 СК України, тобто виходячи із середньої заробітної плати працівника для міста Ужгорода.

За правилами ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості (ч. 2 ст. 195 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

При цьому, державним виконавцем обчислювалися розрахунки заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів з урахуванням положень ст. 195 СК України.

Відтак, враховуючи наявність у боржника ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів, яка станом на 01.06.2018 року становила 47965,53 грн., суд не вбачає підстав для скасування обмежень, накладених постановами державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 52630319.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Даючи оцінку зібраним у справі доказам суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови державного виконавця від 06.06.2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України у рамках виконавчого провадження № 52630319 не підлягають скасуванню, оскільки прийняті в межах вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі наданих суду доказів та встановлених обставин у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 259-261, 354, 355, 450, 451 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанови державного виконавця відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області В.І. Бедьо