Провадження № 2/521/3394/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Бобуйок І.А.,
секретаря судового засідання - Петренчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом та просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_3 , посилаючись на такі обставини.
Згідно позовної заяви, позивачці - ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 . Згідно довідки про склад сім`ї виданої головою ЖБК «Приморський-2» від 07.06.2019 р. № 15 за адресою: квартира АДРЕСА_3 зареєстровані громадяни: ОСОБА_1 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_2 .
Позивачка зазначає, що ОСОБА_2 був зареєстрований за вищезазначеною адресою на підставі договору оренди від 23.10.2012 року укладеного між колишнім власником даної квартири - ОСОБА_4 та відповідачем. Договір на проживання відповідача було укладено на п`ять років з 23.10.2012 року по 23.10.2017 року. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно позовної заяви, в зазначеній квартирі позивачка зареєстрована та постійно проживає з 2005 року. Разом із нею проживають також дві доньки ОСОБА_3 , 2009 р.н., та ОСОБА_5 , 2017 р.н.
Згідно позовної заяви, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований відповідач, який тривалий час там не проживає, позивачка, як власниця вищевказаної квартири, змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних та інших послуг виходячи з кількості зареєстрованих осіб за вищезазначеною адресою. Відповідач в силу своєї відсутності, участі по утриманню будинку не приймає, не надає грошових коштів на сплату комунальних платежів, на ремонт приміщень та іншого майна, а отже, позивачка звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою.
В судове засідання позивачка не з`явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надавав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.
Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що позивачці - ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 156159078, дата формування 13.02.2019 року, сформовано приватним нотаріусом Пачишевою Г.Л. Одеський міський нотаріальний округ Одеської області.
Згідно довідки про склад сім`ї виданої головою ЖБК «Приморський-2» від 07.06.2019 р. № 15 за адресою: квартира АДРЕСА_3 , зареєстровані громадяни: ОСОБА_1 (проживає у вищевказаній квартирі з 26.12.2005 року); ОСОБА_3 проживає у вищевказаній квартирі з 27.09.2010 року); ОСОБА_2 (проживає у вищевказаній квартирі з 06.11.2012 року). Отже, в зазначеній квартирі позивачка зареєстрована та постійно проживає з 2005 року.
Судом встановлено, що відповідно до відповіді Відділу адресно - довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області (Вхід. № ЕП - 5924 від 25.06.2019 року) на запит Малиновського районного суду м. Одеси відповідач - ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Судом встановлено, що ОСОБА_2 був зареєстрований за вищезазначеною адресою на підставі договору оренди від 23.10.2012 року, укладеного між колишнім власником даної квартири - ОСОБА_4 та відповідачем.
Згідно ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Згідно ст. 793 ЦК України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.
Отже судом встановлено, що підставою реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , є догорів оренди №32 від 23.10.2012 року, що був укладений між ОСОБА_4 (орендодавець) та ОСОБА_2 , строк дії договору було встановлено п`ять років, тобто договір оренди укладався на строк з 23.10.2012 року по 23.10.2017 рік.
Стосовно тверджень позивачки, що сторона договору оренди № 32, а саме наймодавець - ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а новим власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_1 , яка договір найму з відповідачем не укладала, суд роз`яснює наступне.
Згідно ст. 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.
Зазначена стаття надає наймачеві додатковий захист шляхом встановлення правила, що перехід права власності на річ, передану у найм, не є підставою для зміни або припинення договору найму. Новий власник речі автоматично набуває прав та обов`язків наймодавця за договором найму та повинен їх виконувати до закінчення строку дії договору або до моменту його припинення з будь-яких інших підстав. Тобто, в результаті переходу права власності на найману річ має місце заміна наймодавця в договорі найму. Викладене в даній статті положення може бути змінене домовленістю між наймодавцем та наймачем. Положення про припинення договору найму в разі відчуження наймодавцем речі повинне обов`язково бути закріплене в договорі найму або в інших договорах (угодах) між наймодавцем та наймачем.
Отже, фактично, ОСОБА_1 стала новим наймодавцем у договорі найму №32 після смерті колишнього власника квартири - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки положення про припинення договору найму в разі відчуження наймодавцем речі не було закріплене в договорі оренди №2.
Стосовно тверджень позивачки, що строк договору оренди №32, що був укладений між ОСОБА_4 та відповідачем є п`ять років, а саме: вищевказаний договір діяв з 23.10.2017 року по 23.10.2017 рік, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
ЦК України передбачає можливість автоматичної пролонгації договору найму в разі відсутності заперечень як зі сторони наймодавця, так і зі сторони наймача. Бажання наймача продовжувати відносини найму висловлюється конклюдентними діями - шляхом продовження користування майном після закінчення строку договору найму. Договір найму вважається поновленим на той строк, на який він був попередньо укладений. І після збігу одного місяця з моменту закінчення строку дії договору найму наймодавець зможе вимагати його припинення тільки після закінчення нового строку або в разі настання підстав для дострокового розірвання або відмови від договору.
Отже, суду не було надано доказів того, що ОСОБА_1 після закінчення строку договору у продовж місяця звернулася до ОСОБА_2 про розірвання договору найму №32. До того ж, суду не відомо з якого саме часу ОСОБА_2 припинив проживання у квартирі АДРЕСА_3 .
Позивачка свій позов, зокрема, обґрунтовує посилаючись на ст. 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
З наведеного формулювання можна виділити принаймні такі умови за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен бути членом сім`ї власника житла та проживати разом з ним. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Суд роз`яснює позивачці, що ст. 405 ЦК України, стосуються лише членів сім`ї, позивачкою не було доведено, що ОСОБА_2 є членом сім`ї. Напроти, позивачка у позовній заяві зазначила, що право користування, та право реєстрації відповідача за вищевказаною адресою у відповідача з`явилися лише на підставі договору найму №32 від 23.10.2012 року. Позивачка до суду з вимогою про розірвання договору оренди, визнання її недійсною, тощо, не зверталася, а отже, суд не вбачає підстав для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_3 , оскільки зареєстрований за вищевказаною адресою на підставі договору оренди від 23.10.2012 року, дійсність якого позивачкою не оспорювалась.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України.
Згідно ч.ч.1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ст.ст. 405, 759, 764, 770, 793 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 267, 280, 282, 352 Цивільного процесуального кодексу України, СУД -
Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
С У Д Д Я: І.А. Бобуйок