Справа № 572/2489/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді Березня Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Тарасюк О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за цивільним позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на обставини укладення між сторонами 21 червня 2007 року кредитного договору б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в сумі 6700 грн. із сплатою процентів за користування кредитом. Відповідачка не виконувала договірних зобов`язань, станом на 15 липня 2019 року виникла заборгованість з врахуванням процентів, пені та штрафних санкцій в сумі 14919,49 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачки.

Представник позивача подав письмову заяву з проханням розглянути справу в порядку спрощеного провадження у його відсутність, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачка ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала частково.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до наступного.

Частиною першою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За частиною першою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до приписів норми ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір має бути укладений у письмовій формі у вигляді одного документа (що містить усі істотні умови), підписаного обома сторонами, або у вигляді декількох документів, якими сторони обмінялися (листи, телеграми, телетайпне чи електронне повідомлення тощо). При цьому документи, якими сторони обмінюються, також мають містити підписи відправників.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач посилався на те, що 21 червня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 6700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Зазначив, що підписана відповідачем заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає договір.

В наданій позивачем та дослідженій в судовому засіданні письмовій заяві позичальника ROXRRC20940050, яка підписана сторонами 21 червня 2007 року, зазначені обставини отримання ОСОБА_1 у позивача строкового кредиту в сумі 3080 грн. на строк 38 місяців з 21 червня 2007 року по 21 червня 2010 року, із зобов`язанням сплати процентів у розмірі 1% на місяць, одноразової винагороди в розмірі 280 грн., щомісячної винагороди у розмірі 55,44 грн., сплати щомісячного платежу в розмірі 157 грн. 99 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії а також інших витрат згідно з Умовами.

Доводи позивача, що ОСОБА_1 порушила строки повернення кредитної заборгованості є доведеними, а тому позов в цій частині слід задовольнити, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість по кредиту та простроченому кредиту.

Разом з тим, зобов`язання сплати відсотків в розмірі 8,5% в місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом в письмовій заяві пов`язане з посиланням на п. 4.2 Умов (Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 21 червня 2007року)

Позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мала на увазі відповідачка підписуючи заяву позичальника, та відповідно, брала на себе зобов`язання зі сплати штрафної санкції у разі порушення зобов`язання.

Таким чином обставини ознайомлення відповідачки з Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку не доведені позивачем, а самі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Враховуючи, що в заяві не були зазначені умови щодо стягнення штрафу, пені за порушення грошового зобов`язання, то вимога банку про їх стягнення з відповідачки є необґрунтованою.

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновки щодо застосування відповідних норм права викладені у постанові Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, часткове визнання відповідачкою позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, стягненню підлягає заборгованість з тіла кредиту в сумі 6560,31 грн. та заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 2787,55 гривень, всього 9347,86 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог - 1203,61 гривень витрат на оплату судового збору (9347,86 х 1921 : 14919,49).

На підставі викладеного, ст. ст. 526, 549, 551, 611, 612, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 81, 141, 247, 263, 265, ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 9347 (дев`ять тисяч триста сорок сім) гривень 86 (вісімдесят шість) копійок заборгованості за кредитним договором.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 1203 (одна тисяча двісті три) гривні 61 (шістдесят одна) копійка понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 18 вересня 2019 року

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області Березень Ю. В.