РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/15624/19

Провадження № 2/643/4996/19

10.12.2019 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Задорожної А.М., розглянувши в порядку письмового позовного провадження за наявними матеріалами в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кешью» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором №EL-44260, укладеним 21.09.2018 у формі електронного договору в загальному розмірі 37408,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит в розмірі 4000,00 грн. за допомогою веб-сайту кредитодавця, шляхом використання електронного цифрового підпису. Взяті на себе зобов`язання позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач не надав позивачу вчасно грошові кошти для погашення заборгованості, чим порушив зобов`язання за договором. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань утворилася заборгованість, яка станом на 23.09.2019 складає 37408,00 грн., з яких 4000,00 грн. сума позики; 2160,00 грн. проценти за користування позикою; 31248,00 грн. пеня. На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Відповідно до змісту ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі Закон) електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» передбачено, що електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Відповідно до змісту ст. 7 Закону оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст. 14 Закону електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб`єктів електронного документообігу. Використання електронного документа у цивільних відносинах здійснюється згідно із загальними вимогами вчинення правочинів, встановлених цивільним законодавством.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Позивач на обґрунтування своїх доводів надав суду завірену копію договору кредиту №EL/44260 від 21.09.2018 (а.с. 7-12) (далі Договір), укладеного в електронній формі.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Відповідно до умов Договору, позивач надає відповідачу 4000,00 грн. в кредит під 1,8% в день, зі сплатою пені в розмірі 3,6% від суми залишку кредиту за кожний день прострочення.

Позивач разом з позовом подав клопотання, в якому просив витребувати у відповідача інформацію щодо банку емітента карткового рахунку з реквізитами картки 5363* НОМЕР_1 та інформацію з банківської установи щодо виписки з карткового рахунку на ім`я відповідача в частині перерахування кредитних коштів в розмірі 4000,00, код авторизації 255425. Ухвалою від 11.11.2019 вказаний вище доказ був витребуваний у відповідача. Ухвалу від 11.10.2019 відповідач отримав 29.10.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак, ухвалу в частині витребування з нього доказів не виконав без повідомлення причин.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Суд, враховуючи значення доказів для розгляду справи та обставину, що від подання доказів ухиляється саме відповідач, вважає за необхідне визнати обставину отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 4000,00 грн. за договором кредиту №EL/44260 від 21.09.2018 встановленою.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

В обґрунтування суми боргу позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором, однак, позивач не надав доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості саме в розмірі, вказаному в позовній заяві. Так, належними доказами на підтвердження наявності у відповідача заборгованості може бути складений у відповідності до норм діючого законодавства розрахунок заборгованості, в якому мають бути відображені відомості про дату погашення відповідачем заборгованості в певному розмірі, нарахування неустойки та процентів на якусь частину заборгованості із зазначенням розміру такої заборгованості та розміру нарахування, відображення відповідних розрахунків із зазначенням дат та кінцевої суми тощо. Позивачем за весь час розгляду справи розрахунку заборгованості або інших доказів на підтвердження розрахунків заборгованості відповідача перед позивачем за Договором не надано.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано копію листа ТОВ ФК «Вей фор пей» від 16.09.2019 (а.с. 23), із якого вбачається, що останнє уклало з позивачем договір на переказ коштів, на підставі якого ТОВ ФК "Вей фор пей" здійснило певні фінансові дії за дорученням позивача, про що надає останньому інформацію в даному листі. Відповідно до вказаної інформації, 21.09.2018 товариством успішно було здійснено переказ коштів на картку, яка вказана в листі як картка відповідача із зазначенням відповідних реквізитів, в розмірі 4000,00 грн. Окрім цього, відповідно до вказаної інформації, товариством успішно було здійснено переказ коштів для погашення кредитів, а саме 05.01.2019 на суму 8064,00 грн., 25.10.2018 на суму 2736,00 грн., 05.01.2019 на суму 144,00 грн., всі вказані кошти були перераховані з картки, яка вказана в листі як картка відповідача із зазначенням відповдіних реквізитів.

Так чином, судом встановлено, що відповідач здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується копією листа ТОВ ФК «Вей фор пей» від 16.09.2019 (а.с. 23), але позивач не вказує про цю обставину в своїх розрахунках.

З наданих доказів неможливо встановити, чи враховані позивачем такі платежі на погашення заборгованості, а також інші платежі, які не відображені у листі ТОВ ФК «Вей фор пей» від 16.09.2019, в звязку із чим можна стверджувати, що доказів на підтвердження розміру заборгованості відповідача за Договором позивач до суду не надав, в звязку із чим суд вважає надані позивачем докази недостатніми для встановлення заборгованості в розмірі, вказаному в позовній заяві.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з вищенаведеними нормами ЦПК України позивач не звільнений від доказування обставин, на які він посилається як на обґрунтування своїх позовних вимог, а суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Підсумовуючи викладене, позивач не надав належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення з відповідача за кредитним договором №EL-44260 21.09.2018 заборгованості, яка складається з коштів, наданих в кредит, процентів за користування кредитними коштами, пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань в розмірі, вказаному в позовній заяві.

З огляду на викладене суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 100, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України, ст.ст. 207, 626, 628, 638, 1048-1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», ст.ст. 5, 6, 14 Закону України«Про електронні документи та електронний документообіг» -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Московський районний суд м. Харкова.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кешью», Код , місцезнаходження: 61058, м. Харків, вул. Чичибабіна, 7-А, оф. 42;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя А.М. Задорожна