ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 грудня 2019 року

м. Харків

справа № 638/15881/18

провадження № 22-ц/818/2839/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Інститут сцинтиляційних матеріалів Національної академії наук України,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 березня 2019 року в складі судді Штих Т.В.,

у с т а н о в и в:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Інституту сцинтиляційних матеріалів Національної академії наук України (далі - Інститут) про стягнення допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Позовна заява мотивована тим, що він перебуває у трудових стосунках з відповідачем, працюючі на посаді інженера 1 категорії Інституту. 14 жовтня 2017 року об 01 год 00 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи в приміщенні ресторану «Старгород» по АДРЕСА_1 Лермонтівській, 7 в м. Харкові, заподіяв йому тяжких тілесних ушкоджень. У зв`язку з цим він з 14 жовтня 2017 року по 29 січня 2018 року перебував на лікарняному.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10 січня 2018 року ОСОБА_2 звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку з дієвим каяттям та повністю відшкодував йому збитки.

На підставі наказу в.о. директора Інституту Бреславського І.А. від 08 лютого 2018 року № 41 була утворена комісія з розслідування випадку невиробничого травматизму.

14 березня 2018 року був складений Акт № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру, який затверджений в.о. директора Інституту Бреславським І.А.

Однак рішенням комісії із соціального страхування Інституту від 19 березня 2018 року йому було відмовлено у призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з тим, що в рамках судового провадження по кримінальній справі ОСОБА_1 не подав цивільний позов про відшкодування завданих йому збитків, однак ОСОБА_2 повністю відшкодував завдані потерпілому збитки. Крім того, комісія дійшла висновку, що конфлікт виник в наслідок алкогольного сп`яніння.

Посилаючись на те, що така відмова суперечить вимогам Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ОСОБА_1 просив зобов`язати відповідача здійснити йому виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності в розмірі 26510 грн 76 коп.

27 листопада 2018 року Інститут подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивовано тим, що висновком комісії із соціального страхування Інституту від 19 березня 2018 року встановлена причина нещасного випадку - противоправні дії іншої особи, а саме - ОСОБА_2 Алкогольне сп`яніння ОСОБА_1 не було прямою причиною отримання тілесних ушкоджень 14 жовтня 2017 року. Однак, у судовому провадженні по кримінальній справі було встановлено, що позивачу були нанесені тяжкі тілесних ушкодження зі необережності, згідно з статтею 128 КК України. ОСОБА_1 не подав цивільного позову щодо відшкодування завданих збитків, але в судовому рішенні по кримінальній справі вказано, що ОСОБА_2 щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину і повністю відшкодував завдані збитки потерпілому. Оскільки виникнення конфлікту пов`язане з алкогольним сп`янінням позивача, подія підпадає під частину 5 статті 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та не підлягає оплаті.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 березня 2019 року позов залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на час розгляду справи є чинним рішення комісії із соціального страхування Інституту від 19 березня 2018 року, оформлене протоколом № 10, яким позивачеві відмовлено у призначені допомоги по тимчасовій непрацездатності.

16 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального, процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наявність алкогольного сп`яніння не є прямою причиною отримання ним травми, а тому допомога повинна надаватися на загальних підставах. Вважає, що комісія із соціального страхування Інституту дійшла хибного висновку та помилково відмовила у нарахуванні йому допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 14 жовтня 2017 року об 01 год. 00 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи в приміщенні ресторану «Старгород» за адресою: м. Харків, вул.Лермонтовська,7, в ході раптово виниклого конфлікту з раніше незнайомим йому ОСОБА_1 , не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, хоча й повинен був і міг їх передбачити, наніс ОСОБА_1 один удар кулаком правої руки в область обличчя, від якого останній впав на плитку та вдарився потиличною частиною голови.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10 січня 2018 року у справі № 640/16/18 по кримінальному провадженню № 0003800 ОСОБА_2 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину з підстав, передбачених статтею 128 КК України, у зв`язку з дієвим каяттям. Кримінальне провадження № 0003800 закрито.

У зв`язку з отриманою травмою позивач був госпіталізований до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова, де перебував на стаціонарному лікуванні до 07 листопада 2017 року, та в періоди: з 27 грудня 2017 року по 10 січня 2018 року; з 08 листопада 2017 року по 15 грудень 2017 року; з 16 грудня 2017 року по 27 грудня 2017 року. З 11 січня 2018 року по 29 січня 2018 року ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні у КЗОЗ Харківська міська поліклініка № 26. У листках непрацездатності, виданих вказаними медичними закладами, зазначено про вміст етилового спирту в крові позивача в розмірі 2,337 проміле.

Згідно з листом старшого слідчого СВ Київського відділу поліції ГУ Нацполіції в Харківській області Браціло С.О. алкогольне сп`яніння ОСОБА_1 . 14 жовтня 2017 року не було прямою причиною отримання ним тілесних ушкоджень в приміщенні ресторанну «Старгород».

Наказом в.о. директора Інституту Бреславським І.А. № 41 від 08 лютого 2018 року утворено комісію з розслідування нещасного випадку в складі: голови комісії Петрової Т.П., членів комісії ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .В.

Відповідно до Акту № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру від 14 березня 2018 року, затвердженого в.о. директора Інституту Бреславським І.А. 15 березня 2018 року, причиною нещасного випадку зазначено протиправні дії інших осіб.

Рішенням комісії із соціального страхування Інституту від 19 березня 2018 року, оформленим протоколом № 10, відмовлено у призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню (стаття 253 КзпП України).

Відповідно до статті 1 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування одним із видів соціального страхування є соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; страховим випадком за вказаним видом соціального страхування є подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування застраховані особи мають право, зокрема на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 20 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування одним із видів матеріального забезпечення та соціальних послуг за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності є допомога по тимчасовій непрацездатності.

Допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного із страхових випадків, зокрема тимчасової непрацездатності внаслідок травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві (стаття 22 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Як визначено частиною першою статті 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору, призначаються та надаються за основним місцем роботи.

Відповідно до частини першою статті 31 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 23 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування допомога по тимчасовій непрацездатності не надається у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням.

Відповідно до частини третьої статті 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб).

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

Згідно з пунктом 3.1.1 Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 23 червня 2008 року № 25, Комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства приймає рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах, на поховання) і передає його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо. Приймає рішення про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково). Перевіряє правильність видачі документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Відповідно до пункту першого, другого Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 № 270 ( далі Порядок), він визначає механізм розслідування та ведення обліку нещасних випадків невиробничого характеру, які сталися з громадянами України, іноземцями та особами без громадянства на території України; під нещасними випадками невиробничого характеру слід розуміти не пов`язані з виконанням трудових обов`язків травми, у тому числі отримані внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень іншою особою, які призвели до ушкодження здоров`я потерпілих.

Відповідно до пункту сьомого Порядку розслідування нещасних випадків проводиться з метою визначення їх обставин та причин. На підставі результатів розслідування розробляються заходи щодо запобігання подібним випадкам, а також щодо вирішення питань соціального захисту потерпілих. У процесі розслідування беруться до уваги листок непрацездатності чи довідка лікувально-профілактичного закладу, а також пояснення потерпілого та свідчення очевидців, а у разі потреби - керівника органу (організації), на території чи об`єкті якого стався нещасний випадок.

На час розгляду справи є чинним рішення комісії із соціального страхування Інституту від 19 березня 2018 року, оформлене протоколом № 10, яким відмовлено у призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Суд першої інстанції на підставі належно оцінених доказів дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що наявність алкогольного сп`яніння не є прямою причиною отримання травми, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Рішення комісії із соціального страхування Інституту від 19 березня 2018 року, оформлене протоколом № 10, позивачем не оскаржено в встановленому законом порядком.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді А.І.Овсяннікова

І.С.Сащенко