Справа № 646/9089/18
№ провадження 2/646/936/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.19 року м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Косовій Т.В.

за участі: позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2

ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі місцевого суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2018 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки всіх доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з грудня 2018 року по 09.09.2028 року.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 27.11.1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки не надає, при цьому інших утриманців не має, працездатний, працевлаштований в державній установі «Іміджево-видавничому центрі Національної Гвардії України» на посаді начальника Східного відділення комплектування та отримує заробітну плату, тобто має змогу виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки. З 23 жовтня 2018 року відповідач покинув сім`ю та не приймає участі у розвитку доньки, її потребами не переймається, в додаткових витратах участі не приймає. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом.

Ухвалою суду від 11.01.2019 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у підготовче судове засідання.

17.07.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали уточнені позовні вимоги щодо стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки всіх доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.01.2018 до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів з 01.01.2018 обумовлено тим, що з 28.10.2018 року шлюбні відносини припинені, і відповідач перестав надавати допомогу дитині.

Відповідач надав до суду письмовий відзив на позов, в якому вимоги позивача визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в іншій частині позову заперечував та вважав його необґрунтованим, бо викладені у ньому факти, не відповідають фактичним обставинам справи. Також зазначив, що з 27 листопада 1999 по теперішній час перебуває у шлюб з відповідачкою. З кінця жовтня 2018 року з позивачкою мешкаємо окремо, бо через постійні конфлікти з останньою, з метою уникнення травмування психіки дітей, вимушений був змінити своє місця мешкання та звернутися до Червонозаводського районного суду м. Харкова із позовною заявою про розірвання шлюбу. Посилання позивачки про те, що він фактично жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає є надуманими та передчасними, оскільки він регулярно надавав безпосередньо позивачу кошти на утримання дітей і при цьому ніколи не вимагав розписки про отримання коштів. Крім того вказує, що на сьогоднішній день, в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позов позивачки про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 7000 грн., має на утриманні непрацездатних батьків, також зазначає, що він потребує постійного лікування, оскільки має захворювання двосторонньої грижі хребту та ряду інших захворювань.

Розмір аліментів, який позивач просить стягнути значно перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також можливості відповідача. Необхідність вказаних витрат позивачем не доведена, тобто розмір позовних вимог не обґрунтований. Тому він визнає вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частки всіх його доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 20.12.2018 до досягнення дитиною повноліття.

Представник відповідача - ОСОБА_5., яка діє на підставі ордеру серії ХВ№ 000010 від 15 квітня 2019 року, в судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя, що викладена у відзиві (відзиву на доповнену позовну заяву) на позов стосовно стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.12.2018 до початку вересня 2019 року, оскільки на теперішній час дочка проживає разом з батьком.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

З 27.11.1999 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі, який наданий час не розірвано.

Від сумісного проживання сторони мають спільних дітей: повнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований державній установі «Іміджево-видавничому центрі Національної Гвардії України» на посаді начальника Східного відділення комплектування, отримує щомісячну заробітну плату приблизно 20 000 грн.

Також суду в якості доказів надано: свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , що видано 27 листопада 1999 року відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції у Харківській області; копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23.09.2010, висновки із медичних карток від 27.03.2017, 03.12.2018, 16.06.2017, 25.03.2019, копія декларації ОСОБА_4 за 2018 рік, копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4758, копія висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи № 1259-2019, копію відповіді відділу поліції від 11 вересня 2019 року про встановлення місця мешкання дитини з батьком, копію запиту до служби у справах дітей по Московському району в м. Харкові з метою складання Акту обстеження житлового-побутових умов проживання дитини, копію з єдиного реєстру досудових розслідувань від 11 вересня 2019 року, копії квитанцій.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України).

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року у розмірі 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При цьому, такий обов`язок утримання дитини покладається в рівних частках на обох батьків.

За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесені зміни до ч.2 ст. 182 СК України, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів, суд, враховуючи вищезазначені норми закону, приймає до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, те, що стягнень за іншими виконавчими листами він не має, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. На думку суду, аліменти в такому розмірі достатні для забезпечення мінімальних потреб дитини та не будуть ставити у скрутне становище платника аліментів.

Такий розмір аліментів, який фактично буде вдвічі перевищувати мінімальний рекомендований законом розмір аліментів на одну дитину, таузгоджується з положеннями ч. 5 ст. 183 СК України, яка вказує на те, що судовим наказом аліменти на одну дитину стягуються у розмірі 1/4 частини.

Позивач не надала доказів того, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини достатнім та необхідним є розмір аліментів саме 1/3 частки від доходу відповідача. Крім того, суд вважає необхідним відзначити, що позивач не надала відомостей щодо власних доходів.

Суд вважає, що відповідачем не доведено факту находження на його утриманні батьків, оскільки кожний з них отримує пенсію, а батько ще й працює.

Суд не приймає позицію відповідача про необхідність стягувати аліменти тільки по вересень 2019 року. На час вирішення спору місцем проживання дочки ОСОБА_6 являлось місце проживання її матері - позивачки по справі.

Наявність конфлікту між матір`ю і дитиною не є підставою від звільнення від аліментних зобов`язань. В той же час, в разі визначення місця проживання дитини при батьку, останній не позбавлений права звернутись до суду за припиненням стягнення аліментів.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, оскільки менший розмір аліментів не сприятиме належному забезпеченню доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та суперечитиме її інтересам.

З приводу позовних вимог про стягнення аліментів за минулий період - з 01 січня 2018 по 19 грудня 2018 року суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

При цьому, 03.07.2018 до ч. 2 ст. 191 СК України були внесені зміни на підставі Закону №2475-VIII від 03.07.2018, згідно з якими аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Згідно з частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Враховуючи, що ч. 2 ст. 191 СК України в редакції Закону № 2475-VIII від 03.07.2018, який набрав чинності 28.08.2018, посилює відповідальність відповідача, то вказані положення в редакції зазначеного закону не підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Разом з тим, ч. 2 ст. 191 СК (як у попередній, так і в новій редакції Закону) встановлює, що позивач має надати суду докази: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання.

Тобто, саме позивач має надати суду докази того, що, вчиняючи дії тим чи іншим способом, відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов`язку по утриманню.

За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що нею вживалися заходи для одержання аліментів з відповідача, проте відповідач ухилитися від виконання обов`язку по утриманню доньки.

У зв`язку з вищевказаним, вимоги щодо стягнення аліментів за минулий період, тобто за період до звернення до суду з цим позовом, - задоволенню не підлягають, тому стягненню підлягають аліменти на утримання доньки дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

З приводу посилання відповідача щодо врахування сум добровільно сплачених аліментів на утримання доньки, суд зазначає, що це питання перебуває в площині виконання рішення про стягнення аліментів, тому відповідач має право повідомити про ці обставини в ході примусового виконання рішення, яке державний виконавець врахує при визначенні розрахунку суми аліментів. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та позовні вимоги щодо розміру аліментів задоволені, то з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 коп.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 264, 265, 430 ЦПК України, статтями 180-184, 191 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми виплати за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за період з 01 січня 2018 року по 19 грудня 2018 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 18 вересня 2019 року.

Суддя: В.А. Єжов