Справа № 729/1247/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2019 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А.,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності заповіту,-

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити, що заповіт, посвідчений 12 травня 2011 року секретарем виконкому Рудьківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, зареєстрований у реєстрі під № 19, складений ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_1, 1973 року народження, належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 травня 2011 року його баба ОСОБА_2 склала вищевказаний заповіт, у якому належну їй на праві приватної власності земельну ділянку (пай) НОМЕР_1, згідно державного акту серії НОМЕР_2 виданого 04 серпня 2007 року, що знаходиться на території Рудьківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, заповідала йому. Після смерті ОСОБА_2 на протязі шести місяців він має наміри подати заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті останньої до Бобровицької державної нотаріальної контори, але не має можливості цього зробити по причині допущеної помилки при складанні заповіту, а саме його ім'я вказано «ОСОБА_1», замість вірного «ОСОБА_1».

Заявник у судове засідання не з'явився, у заяві до суду просить справу розглянути у його відсутність, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи Бобровицької міської ради Чернігівської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, та керуючись законом, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається із спірного заповіту, він посвідчений 12 травня 2011 року секретарем виконкому Рудьківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, зареєстрований у реєстрі під № 19, складений ОСОБА_2 на ім'я онука ОСОБА_1, 1973 року народження (а.с. 8).

Як вбачається з паспорту, свідоцтва про народження - ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4, 14).

Встановлено, що онуком ОСОБА_2 є ОСОБА_1 (а.с. 10-14).

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 (а.с. 7).

Відповідно до довідки Рудьківського старостинського округу від 23.10.2018 №13-09/94, встановлення факту допущення помилки у заповіті не є можливим у зв'язку із смертю заповідача, рекомендовано звернутися до суду (а.с. 9)..

Від встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності заявнику вказаного заповіту залежить питання прийняття спадщини заявником після померлої ОСОБА_2.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, заповіту, страхового свідоцтва, ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

За результатами з'ясування обставин справи та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що написання у заповіті імені спадкоємця «ОСОБА_1» є опискою, яку допустив секретар виконкому Рудьківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області при складанні і посвідченні заповіту.

Наявність спору між спадкоємцями або можливість впливу на спадкові права інших спадкоємців не встановлені під час розгляду справи.

Наданими суду доказами доведено, що саме на ім'я заявника складений заповіт ОСОБА_2, посвідчений 12 травня 2011 року секретарем виконкому Рудьківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, зареєстрований у реєстрі під № 19, тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 293, 294, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту належності заповіту про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити, що заповіт, посвідчений 12 травня 2011 року секретарем виконкому Рудьківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, зареєстрований у реєстрі під № 19, складений ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_1, 1973 року народження, належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя В.І. Бойко