Справа № 461/2315/19 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/1977/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою адвокатів Могінської Тетяни Анатоліївни, Шумелди Руслани Романівної, які діють в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу судді Галицького районного суду м. Львова від 03 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Департаменту містобудування Львівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування ухвал, визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування землею,-

в с т а н о в и в:

в квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Львівської міської ради, Департаменту містобудування Львівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування ухвал, визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування землею.

Оскаржуваною ухвалою цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Департаменту містобудування Львівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсними та скасування ухвал; визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування землею - передано за підсудністю на розгляд Личаківського районного суду міста Львова.

Ухвалу судді оскаржили адвокати Могінська Тетяна Анатоліївна, Шумелда Руслана Романівна, які діють в інтересах ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі покликаються на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки позов не містив жодної позовної вимоги матеріального характеру, а позивачем не було заявлено вимог, ані про визнання права власності на майно, ані про витребування майна із чужого незаконного володіння, ані про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, ані про встановлення сервітуту, ані про виключення майна з-під арешту, ані про визнання правочину недійсним. Спір стосується виключно оскарження актів органу місцевого самоврядування, тому позов відповідно до ч.15 ст. 28 ЦПК України, було пред`явлено за місцем проживання або місцемзнаходження одного з відповідачів за вибором позивача. Таким чином вважають, що дана справа належить до юрисдикції Галицького районного суду м. Львова, оскільки Львівська міська рада та Департамент містобудування Львівської міської ради зареєстровані на території Галицького району м. Львова.

Враховуючи зазначене просять скасувати ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з роз`ясненнями п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст. 358 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави, розірвання договору оренди, про визнання правочину з нерухомістю недійсним, та інші. Виключна підсудність встановлена для позовів про будь - які права з приводу нерухомого майна.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності. Правила виключної підсудності забороняють застосування при пред`явленні позову інших видів підсудності - загальної, альтернативної, договірної і підсудності, пов`заних між собою вимог.

Згідно з роз`ясненнями п.41 вищезгаданої постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №3, перелік позовів, для яких встановлено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність), мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася з позовом про визнання недійсним та скасування ухвал, визнання недійсним та скасування державного акту на право постійного користування землею. (а.с. 2-8)

Тобто, спір між сторонами виник з приводу нерухомого майна, а саме, земельної ділянки, що знаходяться у АДРЕСА_1 , а відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила виключної підсудності, і оскільки вулиця Цетнерівка, територіально віднесена до Личкаківського району м. Львова, даний спір з врахуванням положень ч.1 ст. 30 ЦПК України, підсудний Личаківському районному суду м. Львова, а відтак суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про передачу справи за підсудністю до Личаківського районного суду м. Львова.

З врахуванням вищенаведеного, доводи апелянта про те, що даний спір повинен розглядатися за місцезнаходженням відповідачів Львівської міської ради та Департаменту містобудування Львівської міської ради Галицьким районним судом м. Львова, є безпідставними та необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильний висновок судді про підсудність справи Личаківському районному суду м. Львова та передачі справи на розгляд до Личаківського районного суду м. Львова.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу адвокатів Могінської Тетяни Анатоліївни, Шумелди Руслани Романівної, які діють в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Галицького районного суду м. Львова від 03 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та у касаційному порядку не оскаржується.

Повний текст постанови складено 30.07.2019 року.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета