Справа № 738/1923/19
№ провадження 2/738/571/2019
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

09 грудня 2019 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області в складі:
судді - Волошиної Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Донець Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна.

Позовна заява мотивована тим, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04 вересня 2013 року №180 відповідача ОСОБА_1 , солдата військової служби за контрактом, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04 вересня 2013 року №102-ПМ на посаду гранатометника 1 парашутно-десантного відділення 3 парашутно - десантного взводу 9 парашутно- десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону, який прибув із Менського РВК Чернігівської області, з 04 вересня 2013 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, в тому числі і речове. Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_1 забезпечувався форменим одягом за рахунок державних коштів. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройові частині) від 31 жовтня 2017 року №225, старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по особовому складу) від 31 жовтня 2017 року №173-РС у запас на підставі п.п. «е» п.1 ч.8 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (через службову невідповідність), з 31 жовтня 2017 року було виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , в зв`язку з чим знято з усіх видів забезпечення та направлено останнього на військовий облік до Менського РВК Чернігівської області. Інструкцією про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та в особливий період, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за №768/28898, передбачено, що вартість виданих предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу в разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю. Згідно з довідкою-розрахунку №980 від 03 жовтня 2017 року при звільненні з ОСОБА_1 за речове майно, строк носіння якого не закінчився, з урахуванням зносу підлягала утриманню сума коштів у розмірі 6653,79 грн. Під час виключення із списків особового складу військової частини з відповідача у рахунок відшкодування майнової шкоди за речове майно, строк носіння якого не закінчився, з урахуванням зносу частково утримано вказані кошти в розмірі 4100,43 грн., решта заборгованості за відшкодування майнової шкоди в сумі 2553,36 грн. відповідачем не відшкодована. Позивач, посилаючись на те, що відповідачем після звільнення з військової служби у запас у зв`язку зі службовою невідповідністю в добровільному порядку не відшкодовано в повному обсязі кошти за видані йому предмети речового майна, строк носіння яких не закінчився, з урахуванням зносу у розмірі 2553,36 грн. просить стягнути їх з відповідача та судові витрати, понесені при зверненні до суду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив здійснити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи, про що надав суду заяву.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав.

За таких обставин, суд дійшов висновку про ухвалення заочного рішення, на підставі наявних доказів у справі, відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослiдивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 9 та абз.2 п.1 ст.91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України» передбачено, що військове майно є державним майном, закріпленим за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна, зокрема, належить речове майно.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) від 04 вересня 2013 року №180 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по особовому складу) від 04 вересня 2013 року №102-ПМна посаду гранатометника 1 парашутно - десантного відділення 3 парашутно - десантного взводу 9 парашутно- десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону, який прибув із Менського РВК Чернігівської області, зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпеченняз 04 вересня 2013 року, останній вважається таким, що з 04 вересня 2013 року прийняв справи на вказану посаду (а.с.7).
Матеріалами справи, зокрема, роздавальними відомостями №497 від 15 квітня 2016 року, №951 від 30 серпня 2016 року, №1320 від 12 грудня 2016 року, №91 від 31 січня 2017 року, №455 від 19 червня 2017 року, №592 від 25 липня 2017 року, №620 від 03 серпня 2017 року, №1006 від 10 листопада 2017 року, підтверджено, що на період проходження військової служби ОСОБА_1 був забезпечений державою належним матеріальним забезпеченням, зокрема форменим одягом та взуттям за рахунок державних коштів, у відповідності до вимог наказу Міністерства України «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України» №232 від 29 квітня 2016 року.
З витягу з наказу командиру військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) №255 від 31 жовтня 2017 року вбачається, що солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 , механік-водія 2 парашутно- десантного взводу 9 парашутно-десантної роти 3 парашутно-десантного батальйону, звільнений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31 жовтня 2017 року №173-ЗС відповідно до п.1 ч.8 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04 квітня 2006 року №3597-ІУ з військової служби у запас за п.п. «е» ( через службову невідповідність), справу та посаду здав 31 жовтня 2017 року, з цього ж дня його виключено із списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення, останній направлений для зарахування на військовий облік до Менського РВК Чернігівської області. Вказаним наказом вирішено утримати з старшого солдата ОСОБА_1 вартість обмундирування в сумі 6653,79, яку обчислено пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння.
Згідно з пп. «е» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04 квітня 2006 року під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці з моменту оголошення мобілізації до часу, визначеного пунктами 2 або 3 цієї частини, через службову невідповідність осіб рядового, сержантського і старшинського (крім прапорщиків, старших прапорщиків, мічманів, старших мічманів) складу у разі невиконання службових обов`язків.
Відповідно до п. 4 Розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 232 від 29 квітня 2016 року, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.
З довідки-розрахунку №980 від 03 жовтня 2017 року на утримання за речове майно, яке не вислужило встановлені строки, з урахуванням зносу, з старшого солдата ОСОБА_1 підлягала утриманню сума коштів у загальному розмірі 6653,79 грн (а.с.72).
Разом із тим, під час виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з ОСОБА_1 були утримані (стягнені) грошові кошти за речове майно у розмірі 4100,43 грн, що підтверджується книгою грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 та розрахунково-платіжною відомістю № 355 на виплату військовослужбовцям грошового забезпечення при звільненні військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 (а.с.32-34).
Водночас згідно з довідкою № 1339 командира військової частини НОМЕР_1 за старшим солдатом ОСОБА_1 рахується дебіторська заборгованість за недонос речового майна в розмірі 2553,36 грн, а саме: згідно з довідки-розрахунку №980 на старшого солдата ОСОБА_2 за речове майно, яке не вислужило встановлені строки, було нараховано до утримання при звільненні з військової служби за контрактом загальну суму в розмірі 6653,79 грн.; на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 225 від 31 жовтня 2017 року із старшого солдата ОСОБА_1 було частково утримано суму 4100,43 грн (а.с. 56).
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем пропонувалось відповідачу добровільно відшкодувати вказану заборгованість, що підтверджується наявним в матеріалах справи листом адресованим ОСОБА_1 за місцем його проживання із зазначенням розміру заборгованості та реквізитів для її погашення (а.с.35), однак на час розгляду справи відомості про погашення останнім заборгованості в повному обсязі відсутні.
Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України №243/95-ВР від 23 червня 1995 року (чинним на час виникнення спірних правовідносин), визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами (п.1). За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.
Пунктом 2 цього Положення передбачено, що відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршення або зниження його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкової виплати. Військове майно це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Згідно із ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи те, що відповідач був звільнений з військової служби у запас за п.п. «е» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме через службову невідповідність, на час розгляду справи в добровільному порядку не відшкодував майнову шкоду в повному обсязі, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву, письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову суду не надав, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 15, 16, 1166, 1212 ЦК України, статтями 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 284 ЦПК України, суд,

В И Р I Ш И В:
Позовну заявувійськової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди за недонос речового майна задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь військової частини НОМЕР_1 майнову шкоду в розмірі 2553, 36 грн ( дві тисячі п`ятсот п`ятдесят три гривні тридцять шість копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь військової частини НОМЕР_1 1921 грн (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню) судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвали суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 22994874.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Суддя Н.В. Волошина