Провадження № 2/161/751/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 січня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за порушення строків виплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за порушення строків виплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у період з 04.06.1985 року по 07.09.2017 року вона перебувала у трудових відносинах з державним підприємством «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2». За період з 01 липня 2015 року по 07 вересня 2017 року у відповідача виникла заборгованість перед нею по виплаті заробітної плати в розмірі 47 717 грн. 10 коп. Наказом № 120-К/тр від 07.09.2017 року позивач була звільнена з вказаного місця роботи за угодою сторін. Вказує, що після її звільнення відповідач в порушення вимог ст.116 КЗпП не виплатив нараховану заробітну плату. У зв'язку з невиплатою їй суми при звільненні, відповідач зобов'язаний відшкодувати середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, та на підставі статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача в її користь невиплачену заробітну плату в розмірі 47 717 грн. 10 коп., середній заробіток за час затримання розрахунку при звільнені в сумі 119 076 грн. 21 коп. та 5153 грн. 44 коп. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати зарплати.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений судом про день і час слухання справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, то позивач ОСОБА_1 з 04 червня 1985 року по 07 вересня 2017 року працювала в державному підприємстві «Луцький комбінат хлібопродуктів № 2» на посаді начальника виробництва, що підтверджується копією трудової книжки (а.с 7-10).

Відповідно до наказу № 120-К/тр від 07.09.2017 року ОСОБА_1 звільнено з вказаного місця роботи за угодою сторін (а. с 12).

Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок виплати заробітної плати і проведення повного розрахунку зі звільненим працівником - виплати всіх сум, що належать йому, а у разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Оскільки обов'язок своєчасної виплати заробітної плати і проведення повного розрахунку покладається саме на власника підприємства або уповноваженого ним органу, тому суд вважає, що саме роботодавець повинен доводити ту обставину, що заборгованість по заробітній платі у нього перед працівником відсутня.

З довідки про заборгованість по заробітній платі вбачається, що відповідач в порушення вимог ст. ст. 47, 116 КЗпП України у день звільнення ОСОБА_1 не виплатив останній всіх сум, що їй належать, а саме, нараховану заробітну плату у період з 01 липня 2015 року по 07 вересня 2017 року у розмірі 47 717 грн. 10 коп., яка є невиплаченою і на даний час.

Із роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що оскільки з вини відповідача позивачу не виплачено при звільнені всіх сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, остання вправі згідно ст. 117 КЗпП України вимагати стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 08.09.2017 року по 14.11.2018 року.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов'язана відповідна виплата.

Згідно п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, то сума її середньоденного заробітку становить 400 грн. 93 коп. (а.с.14).

Період затримки розрахунку при звільненні позивача з 08.09.2017 року по 14.11.2018 року включно, становить 297 робочих дні.

Отже, розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку при звільненні становить 119 076 грн. 21 коп., з розрахунку: 297 робочі дні х 400,93 грн.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Разом із тим статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у справах, пов'язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв'язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі ст.34 Закону і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов) на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення.

Конституційний Суд України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 зазначив, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

З поданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати заробітної плати становить 5153 грн. 44 коп.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з державного підприємства "Луцький комбінат хлібопродуктів № 2" на користь позивача слід стягнути невиплачену заробітну плату в розмірі 47 717 грн. 10 коп., середній заробіток за час затримання розрахунку при звільнені в сумі 119 076 грн. 21 коп. та 5153 грн. 44 коп. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати зарплати.

Згідно положень ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч.1 .п.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 77, 78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, на підставі ст. ст. 116, 117 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» в користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в розмірі 47 717 (сорок сім тисяч сімсот сімнадцять) грн. 10 коп., середній заробіток за час затримання розрахунку при звільнені в сумі 119 076 (сто дев'ятнадцять тисяч сімдесят шість) грн. 21 коп. та 5 153 (п'ять тисяч сто п'ятдесят три) грн. 44 коп. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів виплати зарплати.

Стягнути з державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» в дохід держави 704 гривні 80 копійок сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 17.01.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська