ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року

м.Суми

Справа №592/1045/18

Номер провадження 22-ц/816/5234/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Орлова І. В.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

третя особа - приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Цирулик Віта Вікторівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сапіча Володимира Михайловича на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 жовтня 2019 року в складі судді Катрич О.М., постановлене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом у лютому 2018 року, позивачі просили суд усунути ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Змінити чергу спадкоємця за законом, ОСОБА_1 з другої черги на першу, після смерті її рідного брата ОСОБА_4 , для одержання права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.09.2019 року прийнято відмову позивачів від позовних вимог в частині усунення ОСОБА_3 від права на спадкування після померлого свого батька ОСОБА_4 .

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_1 , рідним дядьком ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_3 . На праві власності ОСОБА_4 належали квартира по АДРЕСА_1 та земельна ділянка № НОМЕР_1 площею 0,067 га, що розташована на території Сумської міської ради, в садівничому товаристві «Фрунзенець», Білопільське шосе.

17.02.2011 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів своїй племінниці ОСОБА_2 земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,067 га, що розташована на території Сумської міської ради, в садівничому товаристві «Фрунзенець», Білопільське шосе.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер і після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із квартири по АДРЕСА_1 та земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,067 га, що розташована на території Сумської міської ради, в садівничому товаристві «Фрунзенець», Білопільське шосе. Вказують що вони звернулися до нотаріуса у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини. Крім них із заявою про прийняття спадщини звернувся також і син спадкодавця ОСОБА_3 , вважаючи що він має право на обов`язкову частину у спадщині, як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця. Вказують, що ОСОБА_3 немає права на спадщину, оскільки за життя свого батька ухилявся від обов`язку щодо його утримання та догляду. Водночас, позивачі опікувалися і надавали фізичну та матеріальну допомогу померлому ОСОБА_4 , а тому мають право на зміну черговості одержання права на спадкування разом з відповідачем по справі ОСОБА_3 .

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Сапіч Володимир Михайлович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме змінити її чергу спадкоємця за законом з другої черги на першу після смерті ОСОБА_4 для одержання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не звернув увагу на те, що внаслідок свого похилого віку та стану здоров`я померлий ОСОБА_4 за життя потребував постійного стороннього догляду. Оскільки відповідач по справі ОСОБА_3 після смерті матері повністю самоусунувся від догляду за своїм батьком, такий постійний догляд та надання допомоги стала здійснювати ОСОБА_1 , як рідна сестра померлого. Вказану допомогу вона надавала особисто та через свою доньку ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_5 з якими вона проживала і яких вона залучала до надання допомоги своєму брату. Зокрема вона особисто готувала ОСОБА_4 їжу, купувала ліки, продукти харчування та предмети одягу. Також, через свою доньку та її чоловіка організовувала прибирання в квартирі ОСОБА_4 , миття посуду, прання білизни, здійснення необхідного ремонту та надання іншої необхідної допомоги. Вказує, що надані докази по справі свідчать про те, що її покійний брат ОСОБА_4 за життя в 2013 році потребував сторонньої допомоги, оскільки знаходився у безпорадному стані, відповідач по справі ОСОБА_4 реальної матеріальної, моральної та фізичної допомоги своєму батькові не надавав. Така допомога померлому ОСОБА_4 фактично надавалася через її доньку ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_5 , сусідів ОСОБА_4 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та його ОСОБА_8 . Організацією такої допомоги займалася ОСОБА_1 . З огляду на викладене вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вона не довела обставин того, що на протязі тривалого часу надавала матеріальну, моральну та іншу необхідну допомогу своєму братові ОСОБА_4 , який знаходився на той час в безпорадному стані.

Позивачем ОСОБА_2 апеляційна скарга не подавалася, а тому рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог стосовно неї відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач до суду не надав, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Представники позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримали і просили рішення в оскарженій частині скасувати та задовольнити вимоги про зміну черговості спадкоємця ОСОБА_1 .

Відповідач проти апеляційної скарги заперечив та просив у її задоволенні відмовити, пояснив, що дійсно він не приймав участі у витратах на поховання батька, але ОСОБА_2 отримала допомогу на його поховання. За життя батька сестрі надав свою пенсію.

Приватний нотаріус у заяві до суду просив розглянути справу без її участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачами не було доведено того, що ОСОБА_1 самостійно, безпосередньо, будучи сама особою старечого (похилого) віку, протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через хворобу та похилий вік не мав можливості за собою доглядати, оскільки лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності інший спадкоємець може одержати право на спадкування разом із спадкоємцем тієї черги, яка має право на спадкування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 90 років, який за життя був учасником війни і отримував пенсію за віком, мав пільги, встановлені для ветеранів праці.

ОСОБА_1 є рідною сестрою померлого ОСОБА_4 та рідною тіткою відповідача ОСОБА_3 , а ОСОБА_2 є рідною племінницею померлого ОСОБА_4 та двоюрідною сестрою відповідача ОСОБА_3 (том. 1, а.с. 8-10)

Відповідач, ОСОБА_3 є сином померлого, який на день смерті батька вже досяг пенсійного віку, а тому відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України є повнолітньою непрацездатною особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині. (том. 1, а.с 40)

17 лютого 2011 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповідав ОСОБА_2 земельну ділянку № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 0,067 га, АДРЕСА_3 на АДРЕСА_4 . (том. 1, а.с. 11-13).

Після смерті ОСОБА_4 помер відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,067 га, що розташована на території Сумської міської ради, в садівничому товаристві «Фрунзенець», Білопільське шосе та квартири по АДРЕСА_1 . Враховуючи, що відносно земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,067 га, що розташована на території Сумської міської ради, в садівничому товаристві «Фрунзенець», Білопільське шосе складено заповіт, то до складу спадщини, що спадкується за законом входить квартира, що розташована по АДРЕСА_1 та обов`язкова частка повнолітнього непрацездатного спадкоємця на земельну ділянку в садівничому товаристві «Фрунзенець» .

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 здійснила поховання померлого ОСОБА_4 про що свідчить договір-замовлення про надання ритуальних послуг від 09 серпня 2017 року. який був складений на ім`я ОСОБА_2 , та договір від 27.09.2017 року на виготовлення пам`ятнику на могилі на місці поховання ОСОБА_4 (том. 1, а.с. 18-20,188)

Але як стверджував в суді відповідач, і його пояснення не були спростовані, ОСОБА_2 отримала на поховання ОСОБА_4 соціальну допомогу.

08.08.2017 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, як спадкоємець першої черги.

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.11.2017 року (том. 1 а.с. 21) після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадкова справа.

Відповідно до даних спадкового реєстру, було виявлено заповіт, посвідчений Буринською районною державною нотаріальною конторою 06.06.1975 за № 843 від імені ОСОБА_9 (том. 1 а.с. 122), однак із повідомлення приватного нотаріуса Цирулик В.В. вбачається, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 немає жодного відношення до вищезазначеного заповіту посвідченого нотаріусом Буринської державної нотаріальної контори Падалко Т.М. за реєстровим номером 843 від 06.06.1975.

З матеріалів справи також вбачається та встановлено судом першої інстанції, що крім відповідача ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Сумського нотаріального округу із заявами про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 , на яку складено заповіт щодо земельної ділянку в садівничому товаристві «Фрунзенець» та рідна сестра - ОСОБА_1 (том. 1 а.с. 112,117).

Відповідно до ч.1,2 ст. 1258, ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За правилами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Таким чином відповідач є спадкоємцем першої черги, а позивач ОСОБА_1 спадкоємцем другої черги.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З аналізу викладених норм права вбачається, що зміна черговості спадкування допускається за наявності таких юридичних фактів: 1) спадкодавець за життя перебував у безпорадному стані через тяжку хворобу похилий вік або каліцтво, 2) особа спадкоємець протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві. З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що фактично для зміни черговості спадкування доказування підлягають саме зазначені обставини.

Водночас, як було правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , будучи сама особою похилого віку, якій на день смерті виповнилося 87 років, не могла самостійно та безпосередньо протягом тривалого часу опікуватися та матеріально забезпечувати, надавати іншу допомогу спадкодавцеві, який через хворобу та похилий вік не мав можливості за собою доглядати. Доказів зворотного матеріали цивільної справи не містять.

Доводи апеляційної скарги проте, що вона здійснювала організацію надання матеріальної та іншої допомоги спадкодавцеві, який через хворобу та похилий вік не мав можливості за собою доглядати не дає підстав для виникнення у неї права на зміну черговості у спадкуванні з огляду на те, що фактично за життя брат отримував пенсію за віком, а доказів того, що пенсійне забезпечення самої ОСОБА_1 дозволяло їй надавати ще матеріальну допомогу братові суду не надано, а проявлена нею турбота за брата шляхом численних телефонних розмов, його годування у неї вдома під час її відвідування, придбання на ринку одежі , свідчить про її родинну опіку над ним.

Крім того, показання свідків, опитаних судом першої інстанції не доводять тих обставин, що ліки, продукти харчування, одяг купувалися за кошти позивачів, оскільки представлені ними фіскальні чеки не відображають особу, яка фактично здійснювала оплату за такими чеками.

Інші доводи, апеляційної скарги, що викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться фактично до переоцінки наявних у справі доказів. Однак, в силу ч. 1 3 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів позбавлена можливості встановлювати додаткові обставини та здійснювати переоцінку наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сапіча Володимира Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 жовтня 2019 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: С.Г. Хвостик

І.В. Орлов