Ухвала

Іменем України

Справа №712/436/19

ПРОВАДЖЕННЯ 6/712/41/19

08 лютого 2019 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м.Черкаси у складі:

Головуючого-судді Марцішевської О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Олефіренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника громадянина України ОСОБА_2 Коляєвича,

в с т а н о в и в:

Старший державний виконавець Центрального ВДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби м.Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області знаходиться зведене виконавче провадження №56589085 про стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних осіб боргу в сумі 2626903,27 грн., з примусового виконання: постанова №б/н від 27.10.2015 Центрального ВДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області про стягнення з мелконян А.К. на користь держави виконавчого збору в сумі 15030,78 грн.; постанова №б/н від 27.02.2015 Центрального ВДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави витрат на проведення виконавчих дій в сумі 50 грн.; виконавчого листа №2314/6421/12 від 16.05.2013 Придніпровського районного суду м.Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк "Київська Русь" боргу в сумі 2611822,49 грн. Боржник на виклики державного виконавця не з"являється, заборгованість не сплачує, на виклики виконавця не реагує. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.12.2018 №149043201 відсутні відомості щодо реєстрації за боржником нерухомого майна. Станом на 04.01.2019р. боржник до Центрального ВДВС так і не з"явився. Просить суд обмежити боржника - громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1 у виїзді за кордон до виконання зобов"язань, покладених на нього зведеним виконавчим провадженням №56589085 про стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних осіб боргу в сумі 2626903,27 грн., з примусового виконання: постанова №б/н від 27.10.2015 Центрального ВДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області про стягнення з мелконян А.К. на користь держави виконавчого збору в сумі 15030,78 грн.; постанова №б/н від 27.02.2015 Центрального ВДВС м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави витрат на проведення виконавчих дій в сумі 50 грн.; виконавчого листа №2314/6421/12 від 16.05.2013 Придніпровського районного суду м.Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк "Київська Русь" боргу в сумі 2611822,49 грн.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином згідно телефонограми.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши надані матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований ЗУ 11 вересня 1997 року) та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдувальні суспільним інтересам в демократичному суспільстві.

Виконання будь-якого рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а тому має відповідати вимогам ст. 6 Конституції про захист прав людини та основних свобод, якою гарантовано право на справедливий суд, що включає в себе обов'язкове виконання судового рішення.

Також п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV, чинного на момент відкриття виконавчого провадження, передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до пункту 7 Прикінцевих положень Закону «України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею ( ч.2 ст.441 ЦПК України). Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення ( ч.3 ст.441 ЦПК України).

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця ( ч.4 ст.441 ЦПК України).

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований ЗУ 11 вересня 1997 року) та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдувальні суспільним інтересам в демократичному суспільстві.

Виконання будь-якого рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а тому має відповідати вимогам ст. 6 Конституції про захист прав людини та основних свобод.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на неї рішенням суду.

Під ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Обов'язок доказування факту ухилення боржника від виконання ним своїх зобов'язань покладений на державного виконавця, що подає таке подання.

Подання про тимчасове обмеження права особи на виїзд за межі України має містити докази, що підтверджують умисне ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань або перешкоджання його в цьому, а саме, що боржник був належним чином обізнаний про відкриття відносно нього виконавчого провадження, має можливість виконати рішення, однак свідомо не вчиняє дій з виконання.

Як вбачається з подання державного виконавця Расторгуєва С.С. таке обгрунтування відсутнє, доказів того, що ОСОБА_2 є боржником, який ухиляється від виконання рішення суду в матеріалах подання немає, що є підставою для відмови у задоволенні подання.

Зокрема, відсутні дані, що боржник свідомо вчиняє дії з приховання конкретного майна чи доходів, на які може бути звернуте стягнення або перешкоджає у здійсненні виконавчих дій, про проведення яких завчасно належним чином повідомлений.

Як вбачається з матеріалів подання, документально не підтверджено, що боржнику у встановленому порядку поштою направлялась вимога надати доступ до житла, тобто не доведено, що останній завчасно був обізнаний про явку державного виконавця.

У випадку створення боржником перешкод у доступі до житла для перевірки майнового стану державний виконавець вправі звертатись до суду з клопотанням про примусове проникнення до житла боржника, у випадку, якщо фактичне місце проживання боржника невідоме - звертатись до суду з поданням про оголошення розшуку боржника. Разом з тим, вивчені в судовому засіданні матеріали подання не містять даних про вжиття вказаних дій державним виконавцем.

Сама по собі наявність у боржника невиконаних зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням не є підставою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та вїзду на територію України, підставою чого законом передбачено ухилення від виконання даних зобов'язань.

Керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.441 Цивільного Процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника громадянина України ОСОБА_2 Коляєвича.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення (підписання) ( ч.ч.1,2 ст.261 ЦПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.354, 355 ЦПК України). До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу ( п.15 Розділу ХII «Перехідні положення" ЦПК України ).

ГОЛОВУЮЧИЙ: