ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

17 вересня 2019 року

м. Харків

справа № 628/3190/17

провадження № 22-ц/818/4286/19

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Маміної О.В.,Бурлака І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадження без повідомлення учасників справи справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частини нерухомого майна в порядку поділу майна подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 липня 2019 року, постановлену суддею Шиховцовою А.О., в залі суду в м. Куп`янськ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 липня 2019 року зупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна в порядку поділу майна подружжя - до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 628/1334/18 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 липня 2019 року, у задоволення клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Курило М.І. про зупинення провадження відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у справі були зібрані докази, які дозволяють встановити та оцінити обставини, що є предметом позовних вимог та ухвалити рішення. Суд першої інстанції безпідставно не врахував, що справа № 628/1334/18 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу стосуються інших правовідносин, в тій справі ставиться питання про стягнення боргу солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і рішення суду не зможе будь-яким чином вплинути на вирішення цивільної справи про поділ майна подружжя. Також посилається на те, що судом першої інстанції були порушені розміні строки розгляду справи.

ОСОБА_2 надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. Відзив мотивований тим, що предметом спору у справі № 628/1334/18 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є стягнення коштів, за які було придбано нерухоме майно. В той час, як вказане нерухоме майно є предметом позову про поділ майна. Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що розгляд справи про поділ майна подружжя неможливий до розгляду справи про стягнення заборгованості, оскільки необхідно встановити факт походження коштів на придбання будівель.

На підставі ч. 13 ст. 7 та ст. 369 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна в порядку поділу майна подружжя.

Представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Курило М.І. 08.07.2019 р. через канцелярію суду подано клопотання про зупинення провадження у даній цивільній справі до вирішення по суті та набрання законної сили рішенням суду по справі № 628/1334/18 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що на даний час у Куп`янському міськрайонному суді Харківської області у провадженні судді Демченко І.М. знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якій зазначено, що відповідно до розписки від 08.08.2011 року ОСОБА_2 взяла у борг у ОСОБА_3 кошти у сумі 15 тисяч доларів для купівлі магазинів на строк 6 років до 01.09.2017 року. 09.08.2011 року згідно договорів купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованих в реєстрі за №№ 2-1886, 2-1888, 2-1890 було придбано наступне майно: майновий комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлові будівлі, а саме магазин № 28 з убиральнею за адресою: АДРЕСА_2 сараєм, розташований за АДРЕСА_4 . Так як предметом спору у даній цивільній справі є стягнення заборгованості за купівлю магазинів, на які визнається право спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна в порядку поділу майна подружжя та оскільки підстави позову цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу і даної цивільної справи є тотожними і виникли з правовідносин, які є подібними, а саме, походження коштів на придбання будівель, даний факт буде встановлений відповідно до рішення суду, адвокат Курило М.І. вважає, що необхідно призупинити розгляд даної цивільної справи. При цьому, обґрунтовуючи своє клопотання зазначає, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. У зв`язку із цим, суду під час вирішення спору про поділ майна, набутого у період шлюбу, слід установити, крім іншого, обставини, що спірне майно було придбане сторонами у результаті спільної праці. У судовому засіданні адвокат Курило М.І. та відповідач ОСОБА_2 підтримали подане письмове клопотання та просили його задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Демянюк Л.М. заперечували проти заявленого клопотання, посилаючись на те, що вказані цивільні справи не пов`язані між собою, інша цивільна справа стосується розписки і якщо суд визнає ОСОБА_1 боржником, то він буде виплачувати цей борг окремо і цієї справи ніяким чином це не стосується. Цивільна справа про стягнення боргу за розпискою у провадження суду надійшла пізніше, коли даний спір про визнання нерухомого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна в порядку поділу майна подружжя був на розгляді у суді, та учасники справи у зазначених цивільних справах різні.

Суд першої інстанції вважав доцільним зупинити провадження по даній справі до розгляду по суті та набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 628/1334/18 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, з огляду на наступне.

Положеннями статті 251 ЦПК України передбачено випадки у разі яких суд може зупинити провадження у справі.

Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Така підстава зупинення провадження застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідні норми спрямовані, зокрема, на попередження ухвалення судових рішень, виходячи з доказів і встановлених на їх підставі обставин, які можуть бути спростованими рішенням у іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», роз`яснено, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведені вимоги закону і відповідні роз`яснення та не навів в своїй ухвалі мотивів неможливості розгляду даної справи.

Передбачена законом необхідність у зупиненні розгляду однієї справи до вирішення іншої полягає в тому, що в іншій справі можуть бути встановлені або спростовані факти, що матимуть значення для вирішення цієї справи та які можуть вплинути на наявність підстав для задоволення позову повністю або частково, або відмови у ньому, або якщо ці справи є взаємовиключними.

Вирішуючи справу по суті суд першої інстанції не позбавлений можливості встановити та надати оцінку обставинам, щодо джерел походження коштів, за які було придбано нерухоме майно, що є предметом спору.

Крім того, розглядаючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що зупинення провадження до набрання законної сили рішенням по цивільній справі № 628/1334/18 порушує вимоги закону щодо розумності строку розгляду справи.

Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

За таких обставин, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження є не мотивованою і призводить до затягування розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, з направленням справи для продовження розгляду по суті позовних вимог до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, п.4 ч.1 ст.379, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 липня 2019 року - скасувати, праву направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - І.В. Бурлака

О.В. Маміна