ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5134/19 Справа № 199/8178/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кисельова Богдана В`ячеславовича на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2019 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кисельова Богдана В`ячеславовича від 24 травня 2018 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська від 21 липня 2014 року на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

18 лютого 2019 року скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця. Просив скасувати постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кисельова Б.В. від 24 травня 2018 року про відкриття виконавчого провадження № 56472503; зупинити виконавче провадження № 56472503, відкрите державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кисельовим Б.В. від 24 травня 2018 року на час розгляду в суді справи про оскарження (а.с.2-5).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кисельова Б.В. від 24.05.2018 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 21.07.2014 на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2013 у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Визнано неправомірною постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кисельова Б.В. від 24.05.2018 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська від 21.07.2014 на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2013 у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.77-78).

В апеляційній скарзі державний виконавець Амур-Нижньодніпровського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кисельов Б.В., просить скасувати вказану ухвалу, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі (а.с. 21-23).

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 18.07.2008 року № SAMDN5349 в розмірі 10166, 65 доларів США, яка склалася станом на 16.07.2013 року та складається з наступного: 4 764,37 доларів США - заборгованість за кредитом, 4 868,58 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 62,55 долари США - штраф, штраф - 481,15 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 812, 62 грн.

21 липня 2014 року виданий виконавчий лист на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначено, що рішення набрало законної сили 09 січня 2014 року. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 09 січня 2014 року (а.с.91-92).

Виконавчий лист по справі № 199/8178/13 виданий 21 липня 2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було пред`явлено до виконання 06 серпня 2014 року (а.с.87).

11 серпня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимог виконавчого листа № 199/8178/13.

27 серпня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу в порядку п.7 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження". Строк повторного пред`явлення виконавчого листа до 27.08.2016 року.

22 березня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимог виконавчого листа № 199/8178/13, виданого 21 липня 2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська (а.с.89).

08 травня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві. Строк повторного пред`явлення для виконання до 08 травня 2021 року (а.с.90).

24 травня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимог виконавчого листа № 199/8178/13 (а.с.17-18).

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження є неправомірними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Положеннями ст. 129-1 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 зазначеного вище Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року зі змінами (N 606-XIV), який був чинним у відповідній редакції на час видачі виконавчого документа судом, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у ч. 1 цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Доводи апелянта про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався і становив вже до 27 червня 2016 року та на той час, відбулися зміни в законодавстві, а саме набрала чинності нова редакція Закону України "Про виконавче провадження", яким встановлено строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання протягом трьох років, а тому державним виконавцем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, колегія суддів до уваги не приймає, з огляду на наступне.

На момент набрання законної сили рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV. Частиною 1 ст. 22 цього Закону визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Зазначені у частині першій цієї статті строки, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, встановленим Законом № 606-XIV, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, згідно статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до пункту 5 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, виконавчі документи, видані до набрання ним чинності, пред`являються до виконання у строки встановлені цим Законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення Конституційного Суду України від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001.

Разом з тим, застосовуючи зазначені вище положення Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, державний виконавець не врахував, що на час набрання чинності цим Законом (5 жовтня 2016 року), строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив 27 серпня .2016 року. При цьому банк, у випадку поважності причин його пропуску, не звертався до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, та не містять підстав для скасування або зміни ухвали суду.

Отже, у ПАТ КБ «ПриватБанк» були відсутні правові підстави для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а у державного виконавця - для відкриття виконавчого провадження та здійснення виконавчих дій.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 375 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кисельова Б.В. слід залишити без задоволення, а ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2019 року залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кисельова Богдана В`ячеславовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: