Справа № 307/1954/18
Провадження № 2/307/346/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Ком`яті Н.А.

з участю: позивачів ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника позивачів ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом.

07.09.2018 р. протокольною ухвалою суду до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_6

Посилаються на те, що вони постійно проживають у власному будинку АДРЕСА_1 , який разом з надвірними спорудами належить їм на підставі свідоцтва про право власності № 557 від 11.07.2006 р.

Поряд з їхнім дворогосподарством проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які у 2017 році на відстані 30 см. від їхнього дворогосподарства без правовстановлюючих документів побудували тимчасові споруди гараж та котельню.

Ці вищевказані будівлі наносять шкоду їхньому будинку, так як покрівля гаража та котельні односкатні, через що дощ і сніг спадають на стіну належного їм будинку. В результаті чого на стіні будинку утворилася цвіль.

Відповідно до викопіровки з їхнього плану будівництва будинку за 1988 рік, відстань від будинку до межі сусіда становить 1 метр.

На той час у їхнього сусіда ОСОБА_7 не було ніяких споруд - ні гаража, ні котельні.

Головним державним інспектором будівельного нагляду управління державної архітектурно-будівельної інспекції Бобер Ю.Ю. відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за будівництво котельні без документів.

На їхні прохання щодо усунення перешкод, які існують та наносять шкоду їхньому власному будинку, відповідачі не реагують.

Відповідно до вимог п. 3.25 ДБН 360-92 "Містобудування, планування і забудови міських, сільських поселень", затверджених наказом Держкоммістобудування за № 44 від 17.04.1992 р., для догляду за будівлями, здійснення їх поточного ремонту відстань від межі сусідньої земельної ділянки від найбільш виступної конструкції стіни повинна бути не менше 1 метра.

Враховуючи, що здійснення відповідачами будівництва тимчасової споруди гаража й котельні здійснювалося без належних правових підстав та з порушенням вимог ДБН 360-92* просить усунути перешкоди у користуванні належним їм будинком шляхом знесення гаража та котельні.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Пояснили, що він - ОСОБА_4 , та його дружина у 1989 році побудували житловий будинок на присадибній ділянці батьків.

Після цього, приблизно у 1992 році відповідачі знесли старий будинок на цій ділянці і спорудили новий, упритул до його гаража. Він неодноразово звертався до різних компетентних органів з приводу порушень забудови допущених ОСОБА_8 , однак це не зашкодило позивачам збудувати будинок у порушення вимог положення ДБН 360-92*. ОСОБА_9 його гаража є невеликим за площею та облаштований водовідводами. На ньому не збирається велика кількість снігу, але через те, що дах будинку позивачів встановлений над гаражем то сніг із нього падає на дах гаража, а потім спадає між будинком та гаражем. Він згідний перебудувати дах гаража таким чином, що скат буде виходити на вулицю, при умові, що позивачі перебудують дах свого будинку в такий спосіб щоб сніг із нього не потрапляв на його ділянку. Просять у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним та припинення правовідношення.

За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 частин 1-4 цього ж Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 13 ч.ч. 1, 2 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 42 ч. 1 п. 2 цього ж Кодексу визначено, що учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам.

З приписів ст. 76, ст. 77 ч.ч. 1, 2, ст. 78, 79, 80 ч. 2, ст. 81 ч.ч. 1, 5, 6, ст. 83 ч. 1 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до п. 3.25* «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**», затвердженого наказом Держкоммістобудування № 44 від 17.04.1992 р. для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

В результаті проведених обмірів під час проведення будівельно-технічної експертизи встановлено, що відстань між стінами будинку позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та тимчасовою будівлею гаражу-котельні ОСОБА_4 та ОСОБА_6 становить 0.6 м. в найширшій частині та 0.53 м. в найвужчій частині. Відстань від стіни будинку позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до найбільш виступаючої конструкції тимчасової будівлі гаражу-котельні (даху) відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 становить 0.47 м.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі та відповідачі є власниками дворогосподарств АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , відповідно. Будинки та надвірні споруди обох сторін зареєстровані у встановленому законом порядку. Конфлікт між сторонами існує тривалий час через те, що будинок позивачів та гараж і котельня відповідачів розташовані у безпосередній близькості до межі, а отже і один від одного. Між будівлями відстань становить 0.6 м. в найширшій частині та 0.53 м. в найвужчій частині. Обидві сторони при споруджені своїх об`єктів не в повній мірі дотрималися вимог ДБН 360-92, тобто не відступили від межі 1 метр. Факт попадання снігу із даху гаражу та котельні відповідачів між стінами цих споруд та будинку позивачів не оспорюється і підтверджується фотографіями наданими сторонами. Цими ж фотографіями стверджено, що дах будинку позивачів є значно більшим і нависає над гаражем та котельнею. Снігозатримувачами дах будинку не обладнаний. ОСОБА_10 із даху будинку, згідно пояснень сторін, падає виключно на дах гаража та котельні, а звідти падає під стіни будівель.

Враховуючи наведені обставини суд також приймає до уваги і той факт, що під час спорудження позивачами свого будинку відповідач ОСОБА_4 неодноразово звертався до компетентних та правоохоронних органів із скаргами на їхні дії, які в свою чергу попереджували їх позивачів - про недопущення відхилень від плану. Відповіді згаданих органів датовані 1992 та 1994 роками.

Вказані відповіді суд вважає доказами того, що відповідачі першими спорудили гараж та котельню, а відповідачі вже після цього побудували свій будинок у безпосередній близькості до межі, хоча вони повинні були передбачити, що така близькість до будівель сусіднього дворогосподарства обов`язково буде пов`язана із ризиками потрапляння опадів під стіну їхнього будинку.

Висновком експерта № 0004/2019 від 17.05.2018 р. стверджено, що влаштування тимчасової споруди гаражу та котельні відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) наносить матеріальну шкоду, будинку позивачів ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), внаслідок атмосферних опадів. Існуючі відстані між досліджуваними будівлями не відповідають вимогам ДБН 360-92, що робить неможливим доступ для належного обслуговування будинку позивачів ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , у зв`язку із будівництвом відповідачами тимчасової споруди гаража та котельні. Усунення попадання опадів із даху котельні та гаража на стіни будинку АДРЕСА_1 іншим шляхом, крім їхнього знесення, не надається можливим.

Вказаний висновок суд не бере до уваги, так як експерт керувався лише фактом спорудження відповідачами гаража та котельні з порушенням будівельних норм і правил і не взяв до уваги порушення допущені позивачами. Крім того він не врахував ту обставину, що відповідач спорудив гараж та котельню раніше ніж позивачі будинок, а також той факт, що більша частина снігу попадає під стіну будинку із даху самого будинку. Також експерт не розглядав інших варіантів уникнення попадання снігу під стіну будинку крім знесення гаража та котельні хоча відповідач ОСОБА_11 не виключає можливості переобладнання даху зі скатом в інший бік.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачі особисто створили умови за яких їхній будинок піддається впливу атмосферних опадів через попадання снігу під його стіну, підстави для задоволення позову у вибраний ними спосіб відсутні.

Вимог усунути перешкоди у користуванні будинком іншим шляхом позивачі не заявляли.

Судові витрати слід покласти на позивачів.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 391 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати покласти на позивачів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 16.09.2019 року.

Головуючий: В.І. Гримут