Постанова

Іменем України

11 вересня 2019 року

м. Київ

справа №537/808/17

провадження №61-34605св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа - ОСОБА_2 , про скасування рішення про передачу у власність земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 21 вересня 2017 року у складі колегії суддів Абрамова П. С., Лобова О. А., Мартєва С. Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Крюківська районна адміністрація виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Кременчуцької міської ради Полтавської області,

третя особа - ОСОБА_2 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа - ОСОБА_2 , у якому просила визнати неправомірним рішення Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області від 23 вересня 2015 року «Про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності міста Кременчука » та скасування останнього.

2. Позовна заява мотивована тим, що у судовому порядку за позивачем ОСОБА_1 було визнано в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлового будинку «Аа» загальною житловою площею 20,6 кв. м, вбиральні «Е», погреба «В», колодязя «К», огорожі № 1,2, розташованого на земельній ділянці державного фонду розміром 440 кв. м.

3. Реалізуючи своє право на володіння майном в порядку спадкування після свого батька, позивач звернулась до Кременчуцької міської ради Полтавської області з заявою щодо передачі їй у власність земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 . Однак їй було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення меж земельних ділянок з підстав передачі останньої у власність іншій особі. А саме, рішенням Крюківської районної ради

м. Кременчука Полтавської області земельні ділянка площею 406 кв. м

по АДРЕСА_1 була передана у власність ОСОБА_2

4. Посилаючись на те, що оскаржуване рішенням про передачу земельної ділянки іншій особі було прийнято без її згоди як співвласника домоволодіння, в зв`язку з чим вона не має можливості на даний час реалізувати передбачене чинним законодавством право на володіння належною їй частиною земельної ділянки, позивач просила позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

5. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 серпня 2017 року у складі судді Зоріної Д. О. в задоволенні позову відмовлено.

6. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на час прийняття Крюківською районною радою міста Кременчука оскаржуваного рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , остання була одноособовим власником зазначеного вище домоволодіння і передбачений Земельним Кодексом України порядок та процедура передачі земельної ділянки у власність фізичній особі порушена не була.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

7. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 21 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 серпня 2017 року скасовано з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

8. Визнано недійсним та скасовано рішення Крюківської районної ради

м. Кременчука Полтавської області від 23 вересня 2015 року про передачу

у власність земельної ділянки площею 406 кв. м по

АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

9. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що рішення Крюківської районної ради м. Кременчука Полтавської області від 23 вересня 2015 року про передачу у власність спірної земельні ділянка ОСОБА_2 прийнято внаслідок вчинення ряду недобросовісних дій осіб, неправомірного продажу нерухомого майна, тому підлягає скасуванню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

11. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційний суд не врахував той факт, що на момент ухвалення Крюківською районною радою

м. Кременчука рішення щодо передачі заявнику у власність земельної ділянки, позивач не була власником будь-якого об`єкту нерухомості по АДРЕСА_1 . З 2015 року заявник на законних підставах володіє житловим будинком літ. Ж,ж, загальною площею

121,4 кв. м, житловою площею 43,7 кв. м. У свою чергу позивач є власником 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями, по АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку «Аа» загальною житловою площею 20,6 кв.м, вбиральні «Е», погреба «В», колодязя «К», огорожі № 1,2, розташованого на земельній ділянці державного фонду розміром 440 кв. м.

Доводи інших учасників справи

12. Заперечння на касаційну скаргу позивач ОСОБА_1 аргументує тим, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить касаційну скаргу відхилити, рішення апеляційного суду залишити без змін.

13. Крюківська районна адміністрація Полтавської області надіслала лист, у якому повідомила, що Крюківська районна рада м. Кременчука Полтавської області не є належним відповідачем у справі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

14. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за вищевказаною касаційною скаргою та витребувано справу із суду першої інстанції.

15. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

16. Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

17. Відповідно до підпункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

18. У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19. Протягом 2013 - 2014 років в судах перебували на розгляді цивільні справи, у яких предметом спору був житловий будинок

АДРЕСА_1 .

20. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2013 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 2/3 частини будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

21. У справі № 524/9300/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором іпотеки та зустрічним позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю, предметом спору у якій також був житловий будинок літ. «Ж.ж»

по АДРЕСА_1 .

22. Рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2013 року визнано за ОСОБА_5 право власності на домоволодіння, а саме: житловий будинок літ. «Ж,ж» по АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці площею 440 кв. м за набувальною давністю.

23. Згідно витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31 грудня 2013 року за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 121,4 кв. м.

24. Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області від 25 березня 2014 року, відмовлено у державній реєстрації права власності 2/3 частини на житловий будинок за ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація про зареєстроване право власності на житловий будинок

АДРЕСА_1

25. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 18 червня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання права за набувальною давністю відмовлено. Рішення набрало законної сили і є чинним.

26. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

27. Згідно заповіту, складеного 24 жовтня 2013 року, ОСОБА_3 все своє майно заповів ОСОБА_1

28. Відповідно до договору купівлі-продажу від 27 січня 2015 року,

ОСОБА_6 , діючи в інтересах ОСОБА_5 , передав, а ОСОБА_2 прийняла у власність 1/2 частку житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку літ. Ж,ж, загальною площею 121,4 кв. м, житловою площею 43,7 кв. м. та розташований на земельній ділянці комунальної власності, який належав ОСОБА_5 на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2013 року та зареєстроване в державному реєстрі речових прав.

29. За договором купівлі-продажу від 19 лютого 2015 року, ОСОБА_6 , діючи в інтересах ОСОБА_5 , передав, а ОСОБА_2 прийняла у власність іншу 1/2 частку вказаного вище житлового будинку.

30. Згідно повідомлення Управління Держземагенства у м. Кременчуці Полтавської області від 30 січня 2014 року згідно земельно кадастрової документації станом на 01 січня 2013 року відомості щодо видачі державного акту на право власності на земельну ділянку по

АДРЕСА_2 . 23 вересня 2015 року Крюківською районноїю Радою м. Кременчука Полтавської області земельна ділянка площею 406 кв. м по АДРЕСА_1 була передана у власність ОСОБА_2

32. 09 червня 2016 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння було відмовлено в повному обсязі.

33. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 серпня 2016 року зазначене вище рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області в частині відмови в позові щодо витребування майна з незаконного володіння було скасовано та постановлено нове, яким витребувано у ОСОБА_2 із незаконного володіння 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26 липня

1983 року, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

34. Реалізуючи своє право на володіння майном в порядку спадкування після свого батька, позивачка звернулась до Кременчуцької міської Ради Полтавської області з заявою щодо передачі їй у власність земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 . Однак їй було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення меж земельних ділянок з підстав передачі останньої у власність іншій особі, що підтверджується рішенням Кременчуцької міської Ради Полтавської області від 30 серпня 2016 року.

35. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2017 року за ОСОБА_1 було визнано в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

36. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2017 року зазначене вище рішення суду першої інстанції було змінено та уточнено його резолютивну частину, а саме: за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлового будинку «Аа» загальною житловою площею 20,6 кв.м, вбиральні «Е», погреба «В», колодязя «К», огорожі № 1,2, розташованого на земельній ділянці державного фонду розміром 440 кв. м.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

37. Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

38. Касаційна скарга підлягає частково задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

39. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

40. Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

41. Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

42. Предметом позову у справі, яка переглядається, є скасування рішення ради про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності м

АДРЕСА_3 . Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

44. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України 2001 року).

45. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

46. Відповідно до статті 155 ЗК України в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

47. Отже, земельним законодавством України визначено порядок надання земельних ділянок громадянам України, порушення якого може слугувати підставою для визнання недійсним відповідного акта органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, якщо таким актом порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою.

48. Апеляційний суд дійшов висновку, що оскарженим рішенням ради порушено права позивача, проте ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

49. Задовольняючи позов, апеляційний суд зіслався на те, що рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в судовому порядку.

50. Разом із тим, апеляційний суд не врахував, що за положеннями статей 3, 4 ЦПК України в редакції, чинній на розгляду справи місцевим та апеляційним судами, статей 15, 16 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

51. Апеляційний суд установив, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 під

літ. Ж,ж, загальною площею 121,4 кв. м, житловою площею 43,7 кв. м з 2015 року. У вересні 2015 року їй передано у власність земельну ділянку, розташовану за вказною адресою, площею 406 кв. м.

52. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2017 року за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після

померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житлового будинку «Аа» загальною житловою

площею 20,6 кв. м, вбиральні «Е», погреба «В», колодязя «К», огорожі № 1,2, розташованого на земельній ділянці державного фонду площею 440 кв. м.

53. Вирішуючи спір по суті позовних вимог та зважаючи на конкретні обставини справи, апеляційний суд не встановив, яким чином порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача оскарженим нею рішення органу місцевого самоврядування.

54. Висновок апеляційного суду про вчинення ОСОБА_5 недобросовісних дій, які пов`язані з продажем ОСОБА_2 будинку підліт . «Ж . ж»

по АДРЕСА_1 жодними доказами не підтверджено.

55. Саме по собі скасування судового рішення, яким за ОСОБА_5 було визнано право власності на вказаний будинок, не може бути підставою для скасування рішення Крюківською районної радою м. Кременчука Полтавської області від 23 вересня 2015 року про передачу ОСОБА_2 земельні ділянка площею 406 кв. м по АДРЕСА_1 .

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

56. У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.

57. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

58. За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи апеляційним судом не встановлені, ухвалене судом апеляційної інстанції рішення не може вважатись законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Рішення апеляційного суду Полтавської області від 21 вересня 2017 року скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська