Справа № 201/4160/19
Провадження № 2/201/2165/2019
УХВАЛА

18 вересня 2019 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальова Сергія Вадимовича, ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Верна Груп», ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Каширнікова Світлана Олександрівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж Олена Анатоліївна про визнання недійсними актів приймання-передачі, скасування державної реєстрації права власності, визнання права приватної власності,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальова Сергія Вадимовича, ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Верна Груп», ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Каширнікова Світлана Олександрівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж Олена Анатоліївна про визнання недійсними актів приймання-передачі, скасування державної реєстрації права власності, визнання права приватної власності.

Представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 17 вересня 2019 року до суду подано клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що предметом спору у даній справі є: визнання недійсним акту приймання-передачі до Статутного капіталу ТОВ «Верна Груп» нерухомого майна в якості майнового внеску у вигляді квартири ОСОБА_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання недійсним акту приймання-передачі від 14 березня 2019 року майнового внеску у вигляді квартири ОСОБА_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; скасування державної реєстрації права власності на квартиру розташованої за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 ; визнання права власності за ОСОБА_1 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для визнання недійсними вищевказаних актів приймання-передачі нерухомого майна позивач зазначає, що ОСОБА_1 не був присутній на установчих зборах засновників ТОВ «Верна Груп», які відбулися 04 березня 2019 року, а тому, як засновник цього товариства і не підписував акт приймання-передачі до статутного капіталу нерухомого майна від 05 березня 2019 року. Вважає, що даний спір виник з корпоративних правовідносин, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Із системного аналізу положень ст. ст. 88, 143 ЦК України, ст. ст. 88, 167 ГК України, ст. 10 Закону України від 19 вересня 1991 року № 1576-XII «Про господарські товариства» вбачається, що корпоративні права учасників господарського товариства визначаються законом і статутними (установчими) документами. Корпоративні відносини виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав із моменту державної реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю, а за своїм суб`єктним складом є такими, що виникають між господарським товариством та його учасником (засновником), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками) господарських товариств, що пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства (крім трудових).

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ, що виникають із корпоративних відносин, слід керуватися поняттям корпоративних прав, наведеним у частині першій статті 167 ГК України корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» передбачено, що усі спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов`язані зі здійсненням ними корпоративних прав та виконанням обов`язків учасника господарського товариства, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК підвідомчі (підсудні) господарським судам незалежно від суб`єктного складу учасників спору.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звертається до суду як особа, яка є учасником ТОВ «Верна Груп».

З наявного суб`єктного складу сторін по справі фактично вбачається, що спір між позивачем та відповідачами виник з корпоративних відносин засновника товариства.

У пункті 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» судам роз`яснено, що, визначаючи, чи є спір таким, що виникає з корпоративних відносин та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, ст. 15 ЦП К України), слід враховувати роз`яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів».

Разом з тим у п. 51 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» судам роз`яснено, що Законом не передбачено право акціонера (учасника) господарського товариства звертатися до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів товариства поза відносинами представництва. На цій підставі господарським судам належить відмовляти акціонерам (учасникам) господарського товариства в задоволенні позову про укладення, зміну, розірвання чи визнання недійсними договорів та інших правочинів, вчинених господарським товариством. Спори цієї категорії є підвідомчими (підсудними) господарським судам незалежно від їх суб`єктного складу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК, якщо акціонер (учасник) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав.

Згідно з п.1 ч.1. ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як роз`яснено у пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року № 3, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17), Господарським процесуальним кодексом України (ст. ст. 1,12) Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі в цій частині, оскільки їх розгляд відноситься до підвідомчості господарського суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 255, 259-261,353,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Дніпропетровської області Ковальова Сергія Вадимовича, ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Верна Груп», ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Каширнікова Світлана Олександрівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Міссіяж Олена Анатоліївна про визнання недійсними актів приймання-передачі, скасування державної реєстрації права власності, визнання права приватної власності закрити.

Роз`яснити позивачеві його право звернутися з позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.С. Федоріщев