справа № 756/2894/19 головуючий у суді І інстанції - Диба О.В.
провадження № 22-ц/824/7554/19 суддя-доповідач у ІІ Інстанції - Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оазис 4» до ОСОБА_1 , треті особи - Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради, державний реєстратор Київської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Макаров Олег В`ячеславович, про зобов`язання вчинити дії, усунення перешкод в користуванні спільним майном та скасування рішення про державну реєстрацію, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСББ «Оазис 4» звернулося до суду з позовом та просило зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні спільним майном, а саме приміщенням технічного поверху, що розташоване по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу здійснених будівельних робіт з приведення технічного поверху, що розташований за вказаною адресою в попередній стан згідно поверхового плану забудови будинку, що є місцем загального користування; зобов`язати відповідача повернути позивачу приміщення технічного поверху площею 89 кв.м., що розташоване за вищезазначеною адресою; скасувати державну реєстрацію змін до права власності, здійснену на підставі рішення державного реєстратора Макарова О.В. від 02 жовтня 2018 року щодо зміни загальної та житлової площі квартири АДРЕСА_1 .

У березні 2019 року ОСББ «Оазис 4» звернулося до суду з заявою про забезпечення позову та просило накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , номер запису про право власності 22481138, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 здійснив будівельні роботи у належній йому квартирі та в орендованому ним приміщенні технічного поверху (даху) загального користування, який є об`єктом спільної сумісної власності власників квартир будинку, що знаходиться поверхом вище квартири позивача. Відповідач здійснив державну реєстрацію збільшення площі належної йому квартири на 114,8 кв.м. за рахунок технічного приміщення, яке перебувало в нього в оренді. ОСОБА_1 створює перешкоди у доступі позивача до орендованого технічного приміщення, будівельні роботи та перепланування квартири здійснено без будь-якого повідомлення чи узгодження з позивачем. Відповідач вживає активні дії, направлені на відчуження квартири з метою уникнення відповідальності за вчинення незаконних дій, про що свідчить розміщене 08 березня 2019 року оголошення на сайті www.olx.ua про продаж квартири, належної відповідачу.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року заяву ОСББ «Оазис 4» задоволено частково. В рамках вжиття заходів забезпечення позову накладено арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , номер запису про право власності - 22481138; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 0.У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що над його квартирою знаходиться частина даху, яку він орендує у позивача. Заборгованість зі сплати орендних платежів у відповідача перед позивачем відсутня. Відповідач не розміщував оголошення на сайті ОЛХ про продаж квартири, а фото в оголошенні не відповідають фото квартири відповідача. Суд постановив оскаржувану ухвалу на підставі доказів, які були подані разом з позовною заявою, а не з заявою про забезпечення позову. Докази проведення будівельних робіт на технічному поверсі саме відповідачем матеріали справи не містять. Частина горища перебуває у відповідача на підставі договору оренди і у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач порушує умови договору. Відповідачу невідомо на підставі чого суд прийшов до висновку про накладення арешту саме на квартиру відповідача, а не на орендоване приміщення, а також те, чому прийнято рішення про накладення арешту на Ѕ частину квартири відповідача, яка не виділена в натурі. Суд безпідставно прийшов до висновку, що відповідач провів будівельні роботи в орендованому приміщенні без необхідних дозвільних документів, та безпідставно зазначив, що ОСОБА_1 порушив умови договору оренди та не допускає позивача до орендованого приміщення. Суд не дав належної оцінки тому факту, що позивач навіть не є балансоутримувачем багатоквартирного будинку та не має ніякого відношення до корпусу АДРЕСА_1 . Позивач не має жодного відношення до місць загального користування, а тому його права відповідачем жодним чином не порушені. Суд безпідставно зазначив, що збільшення площі квартири відповідача відбулося внаслідок проведення останнім незаконних будівельних робіт. Площа квартири відповідача не була збільшена, а була уточнена внаслідок інвентаризації. Відповідач не проводив жодних будівельних робіт. Предметом спору не є квартира відповідача, а є частина горища, яку він орендує. Оскаржувана ухвала призвела до позбавлення відповідача права на мирне володіння власністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСББ «Оазис 4» вказує на те, що відповідачем не спростовано ані факту наявності між сторонами спору щодо володіння та користування нежитловим приміщенням технічного поверху, ані факту наміру відповідача здійснити відчуження квартири на користь третіх осіб. Квартира, яка зазначена в оголошенні, та квартира відповідача має тотожну адресу. План квартири, розміщений в оголошенні, тотожний плану квартири, який відображено в технічному паспорті. Квартира відповідача є п`ятикімнатною, що відображено як у технічному паспорті, так і в самому оголошенні. Намір на продаж квартири, частина якої є предметом спору між сторонами, був реалізований відповідачем після постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали. 22 березня 2019 року відповідач вніс належну йому квартиру до статутного капіталу ТОВ «АСТОНІШ Україна». Доводи відповідача стосуються вирішення спору по суті та не спростовують законності оскаржуваної ухвали.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що існує реальна можливість того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та/або зробити неможливим виконання можливого рішення суду. Накладення арешту на частку спірного майна забезпечить його збереження в натурі на момент виконання рішення суду, а між сторонами дійсно існує спір.

Апеляційний суд по суті погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема,накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

Звертаючись до суду з позовом, ОСББ «Оазис 4»просить, зокрема,зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні приміщенням технічного поверху, що розташоване по АДРЕСА_1 ,та повернути позивачу вказане приміщення.

ОСББ «Оазис 4» зазначає, що відповідач ОСОБА_1 вживає активні дії, направлені на відчуження квартири з метою уникнення відповідальності за вчинення незаконних дій. Відчуження квартири може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими такі доводи заявника, оскільки спосіб забезпечення позову у виді накладення арешту, який просить застосувати ОСББ «Оазис 4», є співмірним з заявленими позовними вимогами та забезпечить виконання рішення суду у разі задоволення позову про повернення позивачу приміщення технічного поверху, яке як зазначає позивач незаконно увійшло до площі квартири відповідача.

Оскаржуючи ухвалу про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначає, що він не розміщував оголошення на сайті ОЛХ про продаж квартири, а фото в оголошенні не відповідають фото квартири відповідача. Суд постановив оскаржувану ухвалу на підставі доказів, які були подані разом з позовною заявою, а не з заявою про забезпечення позову.

Однак, статтею 151 ЦПК України встановлено вимоги, яким повинна відповідати заява про забезпечення позову. Вказана стаття не встановлює для заявника обов`язку надавати докази на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує заяву про забезпечення позову. Сам факт належності відповідачу спірного нерухомого майна свідчить про те, що він має можливість у будь-який момент відчужити його на користь третіх осіб.

Відповідач також вказує на те, що над квартирою відповідача знаходиться частину даху, яку він орендує у позивача. Заборгованість зі сплати орендних платежів у відповідача перед позивачем відсутня. Докази проведення будівельних робіт на технічному поверсі саме відповідачем матеріали справи не містять. Частина горища перебуває у відповідача на підставі договору оренди і у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач порушує умови договору. Суд безпідставно прийшов до висновку, що відповідач провів будівельні роботи в орендованому приміщенні без необхідних дозвільних документів, та безпідставно зазначив, що ОСОБА_1 порушив умови договору оренди та не допускає позивача до орендованого приміщення. Суд не дав належної оцінки тому факту, що позивач навіть не є балансоутримувачем багатоквартирного будинку та не має ніякого відношення до корпусу АДРЕСА_1 . Позивач не має жодного відношення до місць загального користування, а тому його права відповідачем жодним чином не порушені. Суд безпідставно зазначив, що збільшення площі квартири відповідача відбулося внаслідок проведення останнім незаконних будівельних робіт. Площа квартири відповідача не була збільшена, а була уточнена внаслідок інвентаризації. Відповідач не проводив жодних будівельних робіт. Предметом спору не є квартира відповідача, а є частина горища, яку він орендує.

Однак, такі доводи відповідача фактично зводяться до заперечення проти заявлених позовних вимог, а тому обставини, на які посилається ОСОБА_1 підлягають перевірці та оцінці під час розгляду справи по суті і не можуть встановлюватись чи перевірятись в ході розгляду заяви про забезпечення позову.

В той же час, у разі доведення позивачем факту незаконного проведення будівельних робіт, наслідком чого стало безпідставне включення до площі квартири відповідача площі орендованого горища, повернути орендовані площі позивачу буде неможливо у випадку відчуження квартири разом з включеними до її площі приміщеннями горища.

Відповідач також вказує на те, що оскаржувана ухвала призвела до позбавлення його права на мирне володіння власністю.

Проте, відповідно до вимог ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена у випадках і в порядку, встановлених законом. Цивільним процесуальним кодексом України визначено такі види забезпечення позову як накладення арешту на майно, що належить відповідачеві.

У той же час, вказаний вид забезпечення позову не позбавляє відповідача права володіти та користуватися спірним нерухомим майном.

Оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції, ОСОБА_1 зазначає, що йому невідомо на підставі чого суд прийшов до висновку про накладення арешту саме на квартиру відповідача, а не на орендоване приміщення, а також те, чому прийнято рішення про накладення арешту на Ѕ частину квартири відповідача, яка не виділена в натурі.

Такі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що у квартирі відповідача з`явився другий рівень саме за рахунок технічного приміщення, про повернення якого заявляє вимоги ОСББ «Оазис 4».

Суд наклав арешт на Ѕ частину квартири, тоді як позивач просив накласти арешт на всю квартиру. Однак, таке рішення суду не впливає на законність застосування заходів забезпечення позову у даній справі та не створює для відповідача додаткових обов`язків.

Оскаржуваною ухвалою вимоги ОСББ «Оазис 4» про застосування заходів забезпечення позову задоволено частково. Проте, позивач не оскаржував ухвалу суду в частині відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову, а, відтак, судове рішення в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

За таких обставин, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції дотримано норми процесуального права, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 01 серпня 2019 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.