ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року

м.Суми

Справа №585/2316/19

Номер провадження 22-ц/816/4670/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на заочне рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 липня 2019 року в складі судді Євтюшенкової В.І., ухваленого в м. Ромни,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги тим, що 09 квітня 2013 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.

Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення ОСОБА_1 не виконав, тому станом на 22 травня 2019 року утворився борг на загальну суму 11668 грн, з яких: 1711 грн 83 коп. заборгованість за тілом кредиту; 2289 грн 88 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5284 грн 48 коп. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 1350 грн нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; а також штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, який складається з: 500 грн штраф (фіксована частина), 531 грн 81 коп. штраф (процентна складова), який банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25 липня 2019 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 1711 грн 83 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 09 квітня 2013 року, яка виникла станом на 22 травня 2019 року та 281 грн 83 коп. судового збору, а всього 1993 грн 66 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вказане заочне рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду в зазначеній частині та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а в іншій неоскарженій частині заочне рішення суду залишити без змін.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції невірно визначив суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1711 грн 83 коп., не врахувавши прострочену суму заборгованості за тілом у сумі 2289 грн 88 коп. Зокрема, з доводів апеляційної скарги вбачається, що платіж за умовами договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. За таких обставин, як вважає позивач, установивши, що банк надав відповідачу кредит, а останній його не повернув у повному розмірі, суд першої інстанції не мав законних підстав відмовляти у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Від відповідача у встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив, письмові заперечення також.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ураховуючи, що заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочене зобов`язання у сумі 5284 грн 48 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у сумі 1350 грн, а також штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, який складається з: 500 грн штраф (фіксована частина), 531 грн 81 коп. штраф (процентна складова) позивачем не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України заочне рішення суду в зазначеній частині не є предметом апеляційного перегляду.

Ухвалюючи заочне рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції, установивши обставини того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача фактично отриманої суми непогашеного тіла кредиту, розмір якого суд визначив у сумі 1711 грн 83 коп.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції щодо визначеної судом суми непогашеного тіла кредиту колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції вірно встановлено, що 09 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 10).

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 11, 12-26).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 22 травня 2019 року становить 11668 грн і складається із: заборгованості за тілом кредиту 1711 грн 83 коп.; заборгованості за простроченим тілом кредиту 2289 грн 88 коп.; нарахованої пені за прострочене зобов`язання 5284 грн 48 коп.; пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн 1350 грн; а також штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, який складається з: 500 грн штрафу (фіксована частина), 531 грн 81 коп. штрафу (процентна складова) (а.с. 7-9).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Як передбачено частиною другою статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також виходячи з вимог частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором, зокрема, за тілом кредиту, яка складається із: 1711 грн 83 коп. заборгованості за тілом кредиту та 2289 грн 88 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту, а всього на суму 4001 грн 71 коп., для підтвердження чого надав відповідний розрахунок заборгованості (а.с. 7-9).

При цьому, як вбачається із вказаного розрахунку заборгованості, 24 січня 2018 року відповідач ОСОБА_1 , сплативши кошти на погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 2017 грн 23 коп., тим самим, повністю погасив заборгованість за кредитним договором, яка виникла у нього станом на вказану дату. Однак, починаючи з 22 лютого 2018 року відповідач знову почав користуватись кредитними коштами, що підтверджується відповідними сумами в графі «Витрати клієнтом кредитних коштів», проте, після вказаної дати, тобто, після 22 лютого 2018 року, жодних коштів на погашення заборгованості за кредитним договором не сплачував. Таким чином, загальна сума фактично отриманої відповідачем суми кредитних коштів після 22 лютого 2018 року становить 3135 грн 24 коп., які відповідач у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернув, тому останній вправі вимагати захисту своїх прав через суд.

У зв`язку із зазначеним, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у вигляді фактично отриманої суми коштів у розмірі 1711 грн 83 коп., так як матеріалами справи доведено, що сума фактично отриманих відповідачем кредитних коштів становить 3135 грн 24 коп.

Разом з тим, не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача всієї заборгованості за тілом кредиту на загальну суму 4001 грн 71 коп. (1711,83 грн заборгованості за тілом кредиту + 2289,88 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту) з огляду на те, що до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів відповідач неправомірно нарахував ще й відсотки, хоча докази про погодження з відповідачем на вчинення вказаних дій позивач суду не надав, а матеріали справи цього не містять. Вказані відсотки на загальну суму 866 грн 47 коп. банк самостійно нарахував відповідачу після 22 лютого 2018 року, що відображено у відповідній колонці «Відсотки, погашені за рахунок кредиту», додавши їх до суми фактично отриманих відповідачем кредитних коштів у розмірі 3135 грн 24 коп., внаслідок чого неправомірно збільшив тіло кредиту до 4001 грн 71 коп. (3135,24 грн + 866,47 грн).

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив заочне рішення в частині визначення розміру стягнення заборгованості за тілом кредиту з неповним з`ясуванням обставин справи, тому заочне рішення суду в зазначеній частині необхідно змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача фактично отриману та використану суму кредитних коштів у розмірі 3135 грн 24 коп., а не 1711 грн 83 коп., як визначив суд першої інстанції.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами необхідно вирішити в порядку, встановленому статтею 141 ЦПК України.

Оскільки позовні вимоги задоволено на 26,87 % (3135,24 грн * 100 % / 11668 грн), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 516 грн 17 коп. (26,87 % від 1921 грн), а не 281 грн 83 коп., як визначив суд першої інстанції. Отже, заочне рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат необхідно змінити.

Також, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 774 грн 26 коп. (26,87 % від сплачених 2881,50 грн).

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.1; 381 ч.ч.1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 01 квітня 2019 року в даній справі в частині вирішених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 09 квітня 2013 року, яка виникла станом на 22 травня 2019 року у сумі 3135 грн 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 516 грн 17 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору за апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції в сумі 774 грн 26 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2019 року.

Суддя-доповідач: С.Г. Хвостик

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко