Єдиний унікальний номер 243/3754/19 Номер провадження 22-ц/804/2474/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 243/3754/19

Номер провадження 22-ц/804/2474/19

18 вересня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Космачевської Т.В., Никифоряка Л.П.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач акціонерне товариство «Українська залізниця»

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасни-ків справи у м. Бахмут цивільну справу ОСОБА_1 до Акціонерно-го товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації при звільненні

- за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 че-рвня 2019 року, вступну та резолютивну частину якого складено суддею суду До-нецької області 26 червня 2019 року, в незазначений у справі час, повний текст рішення складено 03 липня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації при звільненні.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 01.11.1991 року вона була прийнята на роботу на посаду учня прийомоздавальника вантажу та багажу станції "Микитівка" Донецької залізниці. З 08.07.2016 року прийнята до Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії ПАТ «Укрзалізниця». Згідно до Наказу №» 4648/ДН-ос від 10.07.2017 року її було звіль-нено з 17 липня 2017 року у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Проте після звільнення з нею не було проведено повного розрахун-ку, тобто відповідач не виплатив їй заборгованість по заробітній платі за період ро-боти з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року ( у тому числі компенсацію за 23 дні що-річної відпустки у розмірі 3 712 грн. 66 коп. та вихідну допомогу у розмірі 4 764 грн. 39 коп.) У зв`язку з чим просила суд стягнути з відповідача на свою користь вищезазначені суми.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 чер-вня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено:

- стягнуто з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь по-зивача заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року у розмірі 18 104 грн 13 коп. ( в тому числі заборгованість по виплаті вихідної допомоги у розмірі середнього заробітку в сумі 4 764 грн. 39 коп. та компенсацію за невикористані 23 дні щорічної відпустки у розмірі 3 712 грн. 66 коп.) без ураху-вання обов`язкових платежів та податків,

- вирішено питання про стягнення судового збору.

Короткий зміст апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач акціонерне товариство «Українська залізниця» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішен-ня суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про відмову в задо-воленні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що 16 березня 2017 року у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов здійснення госпо-дарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних пе-ревезень» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного автомобільного сполучення, відповідно до рішення РНБО України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеки України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року №62/2017 року, нарахування заробітної плати було припинено.

Відсутність первинних документів, ведення яких передбачено законодавст-вом про працю, не дає підстав для підтвердження інформації щодо фактичного ви-конання робіт позивачем, що безпосередньо впливає на можливість проведення нарахувань.

Також відповідач зазначив, що за першу половину березня позивачу нарахо-вано та виплачено аванс в сумі 1432 грн 62 коп, який позивачка отримала у касі згідно з відомістю № 23 за березень 2017 року. У зв`язку з цим, заборгованість із заробітної плати позивачем за період друга половина березня-липень 2017 року у відповідача відсутня, оскільки нарахування не здійснювалося через відсутність пе-рвинних документів. Зазначену обставину не було враховано судом першої інстан-ції при винесенні рішення.

Суд першої інстанції визнав як належні докази, надані позивачем розрахунки із заробітної плати виготовлені на непідконтрольній території, проте з 17.03.2017 року адміністративна будівля Донецької дирекції залізничних перевезень захоплена невідомими особами, що підтверджується висновком ТПП. Таким чином, вважає, що суд помилково не застосував до вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати зазначений висновок.

Аргументи інших учасників справи

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до по-ложень ст. 360 ЦПК України.

В апеляційному суді справа розглядається, відповідно до ст.369 ЦПК Украї-ни без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції встановлено.

З 01.11.1991 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу на посаду учня при-йомоздавальника вантажу та багажу станції "Микитівка" Донецької залізниці. З 08.07.2016 року прийнята до Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізни-чних перевезень» Регіональної філії ПАТ «Укрзалізниця». (а.с.9-11).

З 20.03.2017 року у виробничому підрозділі «Донецька дистанція зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залі-зниця» був встановлений простій, згідно наказу начальника дирекції від 17.03.2017 року №236/ДНД та наказу начальника регіональної філії. (а.с.39).

Згідно до Наказу №» 4648/ДН-ос від 10.07.2017 року ОСОБА_1 було звіль-нено з 17 липня 2017 року, у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, з компенсацією за невикористану відпустку - 23 дні (а.с.8).

Відповідно до розрахунків заробітної плати ОСОБА_1 (а.с.30-33), їй була нарахована заробітна плата у період:

-за березень 2017 року 3781 грн.69 коп., в тому числі оплата вимушеного простою 1110 грн. 14 коп., сума до виплати 3007 грн. 13 коп.;

-за квітень 2017 року 2473 грн. 67 коп., в тому числі оплата вимушеного простою 2428 грн. 42 коп., сума до виплати 1967 грн. 01 коп.;

-за травень 2017 року 2473 грн.67 коп., в тому числі оплата вимушеного простою 2428 грн. 42 коп., сума до виплати 1967 грн. 01 коп.;

-за червень 2017 року610 грн. 92 коп., в тому числі оплата вимушеного простою 610 грн. 92 коп., сума до виплати 494 грн.84 коп.;

-за липень 2017 року 8592 грн. 69 коп., в тому числі оплата вимушеного простою 115 грн. 64 коп., компенсація за невикористану щорічну відпустку, у розмірі 23 днів 3712 грн.66 коп., вихідна допомога при звільненні 4764 грн. 39 коп. сума до виплати 7007 грн.73коп.

Відповідно до довідки-розрахунку невикористаних днів відпустки, за які на-дається компенсація під час звільнення ОСОБА_1 , за період роботи з 01.11.2016 року по 31.10.2017 року, становить 23 дні невикористаної відпустки (а.с.27).

З копій табелів обліку використання робочого часу відносно секретаря "ста-нції Микитівка" Гелюх Л.М. за період з березня 2017 року по липень 2017 року вбачається, що посадовий оклад становить 3643 грн. 00 коп., з 20.03.2017 року за-значено про простій, відомості з 18.07.2017 року не зазначені (а.с.25-28).

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу (а.с.77-78), ро-змір нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 (код 40150216) за березень 2017 ро-ку становить 3781 грн. 69 коп., за квітень - липень 2017 року дані відсутні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КзпП, Законом України «Про оплату праці», позивач знаходи-лася з відповідачем в трудових відносинах до липня 2017 року, виконувала свої трудові обов`язки в повному обсязі, при звільненні не отримала усі належні їй платежі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та пе-ревіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України передбачено, заробітна плата - це винаго-рода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зо-бов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Отже, законом передбачено, що при звільненні працівник одержує від підп-риємства, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

У ст. 30 Закону України «Про оплату праці» міститься аналогічна норма, до-повнена зобов`язанням власника або уповноваженого ним органу забезпечити дос-товірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, відповідно до якої, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фак-тів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до розрахунків заробітної плати наданих позивачем (а.с.31-33), заборгованість із заробітної плати за березень-липень 2017 року (у тому числі з ви-хідною допомогою у розмірі середнього заробітку 4 764 грн 39 коп та компенсації за невикористані 23 дні щорічної відпустки 3 712 грн 66 коп) становить 18 104 грн 13 коп.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав належними та допустимими дока-зами надані позивачем розрахунки заборгованості заробітної плати, зроблені з від-повідних табуляграм. Зазначені розрахунки нічим не спростовані.

Як вбачається з доказів, наданих відповідачем (а.с.61-63), позивач частково отримав заробітну плату за березень 2017 року у розмірі 1801 грн 62 коп.

Враховуючи наведене, за березень 2017 року до стягнення з відповідача під-лягає заборгованість по заробітній платі в розмірі (3781,69 -1801 62=1980,07) гри-вень.

Проте, при винесенні рішення судом першої інстанції не було взято до уваги докази, надані відповідачем и стягнуто суму заборгованості, вказану у позовній за-яві в повному обсязі, що суперечить нормам чинного законодавства.

Згідно із частиною 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 до липня 2017 року працюва-ла на різних посадах у відповідача.

Також судом встановлено, що наказом начальника станції Микитівка № 01-ос від 06.07.2016 року у зв`язку з реорганізацією структурного підрозділу «Станція Микитівка» ДП «Донецька залізниця» у виробничий підрозділ «Станція Микитів-ка» структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональ-ної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» з 08.07.2016 ро-ку трудовий договір з ОСОБА_1 продовжено у виробничому підрозділі «Станція Микитівка» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.а.12-19).

Наказами регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська заліз-ниця» №92/ДС від 17.03.2017 року та структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донець-ка залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №236/ДНД від 17 березня 2017 року, починаючи з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції встановлено простій по причинам, незалежних від працівників, з оплатою простою у робочі дні згідно графіку роботи.

З табелів обліку використання робочого часу за березень-липень 2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 перебувала в простої та виконувала вимоги наведених вище наказів (а.с. 25-29).

Згідно до Наказу №» 4648/ДН-ос від 10.07.2017 року ОСОБА_1 було звіль-нено з 17 липня 2017 року, у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, з компенсацією за невикористану відпустку - 23 дні (а.с.8).

Позивач на підтвердження кількості днів - 23 - невикористаної відпустки на-дав розрахунок (а.с. 24), який відповідачем не спростовано.

Також, відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового до-говору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п. 1, 2 і 6 ст. 40 КЗпП України, праців-никові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Таким чином, в цій частині вимог суд дійшов правильного висновку про встановлення на підставі розрахунків заборгованості заробітної плати, табелів об-ліку використання робочого часу, наявності несплаченої вихідної допомоги у роз-мірі 4 764 грн. 39 коп. та компенсації за невикористані 23 дні щорічної відпустки у розмірі 3 712 грн 66 коп.

Статтею 30 Закону України «Про оплату праці» саме на роботодавця покла-дено обов`язок забезпечення достовірного обліку виконуваної роботи працівником та бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Доводи відповідача, що відсутність первинної документації, що унеможлив-лює нарахування позивачу сум, щодо яких виник спір, не приймаються з огляду на те, що обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших ви-плат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на роботодавці, а не на працівникові. За цих обставин втрата підпри-ємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нараху-вання та виплату заробітної плати.

Типові форми первинного обліку використовуються з метою обліку викорис-тання робочого часу усіх категорій працюючих, для контролю за дотриманням встановленого режиму робочого часу, для отримання даних про відпрацьований час та інших показників, необхідних для складання форм державних статистичних спостережень з праці.

Зокрема, типова форма N П-5 "Табель обліку використання робочого часу" надається як рекомендована для застосування і використовується як формалізова-ний набір показників у складі первинного обліку підприємства щодо використання робочого часу, необхідний для заповнення форм державних статистичних спосте-режень з праці.

Крім того, як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заро-бітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця.

Водночас, позивачем надано суду копію наказу про припинення трудового договору (а.с.8), копії табелів обліку використання робочого часу за березень, кві-тень, травень, червень та липень 2017 року (а.с. 25-29), копії наказів про початок простою (а.с. 39-43).

Проте, відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування відомо-стей, викладених в документах, наданих позивачем.

Наданий до суду апеляційної інстанції Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України не звільняє відповідача від обов`язку виплатити пра-цівнику заборгованість з оплати праці, а лише підтверджує відсутність вини підп-риємства у несвоєчасній виплаті заробітної плати.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги, апеляційну ска-ргу треба задовольнити частково, а оскаржуване рішення слід скасувати в частині стягнення заборгованості за березень 2017 року, оскільки судом першої інстанції при винесенні рішення не було взято до уваги докази, надані відповідачем, у зв`язку з чим, суму заборгованості, вказану у позовній заяві було стягнуто з відпо-відача в повному обсязі, що суперечить нормам чинного законодавства.

Враховуючи наведене, за березень 2017 року до стягнення заборгованості по заробітній платі з відповідача підлягає сума (3781,69 -1801 62=1980,07) гривень.

В частині стягнення компенсації за 23 дні щорічної відпустки у розмірі 3 712 грн. 66 коп. та вихідної допомоги у розмірі 4 764 грн. 39 коп залишити без змін, оскільки суд вірно визначив, врахувавши всі надані позивачем розрахунки що після звільнення, з ОСОБА_1 не було проведено повного розрахунку, тобто відповідач не виплатив їй за період роботи з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року компенсацію за 23 дні щорічної відпустки у розмірі 3 712 грн. 66 коп. та вихідну допомогу у розмірі 4 764 грн. 39 коп, а тому рішення у цій частині відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Отже, загальна сума заборгованості за період роботи з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки скла-дає 16 302, 51 (18 104, 13 -1801 62) гривні в тому числі компенсації за 23 дні щорі-чної відпустки у розмірі 3 712 грн. 66 коп. та вихідної допомоги у розмірі 4 764 грн. 39 коп (без утримання з цієї суми передбачених законом податків та зборів).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Українська залізниця» задово-льнити частково.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2019 року в заборгованості по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року змінити та викласти у наступній редакції.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця», , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний но-мер: НОМЕР_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 року по 17.07.2017 року у розмірі 16 302 грн 51 коп ( в тому числі заборгованість по випла-ті вихідної допомоги у розмірі середнього заробітку в сумі 4 764 грн. 39 коп. та компенсацію за невикористані 23 дні щорічної відпустки у розмірі 3 712 грн. 66 коп.) без урахування обов`язкових платежів та податків.

В іншій частині рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької об-ласті від 26 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в каса-ційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Л.П. Никифоряк

Т.В. Космачевська