Справа № 132/2775/19
Ухвала

Іменем України

12 вересня 2019 року місто Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі ПІДГЕРСЬКОЇ О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області подання державного виконавця Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Морозової Юлії Анатоліївни про примусовий привід боржника,

ВСТАНОВИВ:

31.07.2019р. державний виконавець Морозова Ю.А. звернулась до суду із поданням, в якому просить вирішити питання про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , до Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за адресою: Вінницька область, місто Калинівка, вулиця Вадима Нестерчука, 39.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, згідно поданого подання, просив його розглянути у відсутність представника Калинівського районного відділу державної виконавчої служби.

Дослідивши подання державного виконавця про примусовий привід боржника, перевіривши обставини доказами, на які посилається заявник, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання заявнику слід відмовити, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що на виконанні Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області знаходиться виконавче провадження № 51495054 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2431, виданого 24.04.2012р. Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.03.2012р. і до досягнення дитиною повноліття.

22.06.2016р. державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Зі змісту подання вбачається, що копію вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження було направлено стягувачу та боржнику. Крім того, на адресу боржника направлялись виклики про необхідність з`явитися до виконавчої служби, зокрема на 12.06.2019р., які боржник ігнорував та на виклик не з`являвся.

Проте, дані обставини не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Так, інформація про виклик боржника до державного виконавця на 12.06.2019р. не підтверджена відповідним процесуальним документом (викликом державного виконавця) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

До подання державний виконавець додав Виклик державного виконавця від 12.06.2019р. № 11853/15.6-25/11, яким зобов`язано боржника ОСОБА_1 з`явитись до виконавця 19.06.2019р. о 10год.00хв., рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке вручене боржнику ОСОБА_1 19.06.2019р., а також Акт державного виконавця від 19.06.2019р., відповідно до якого засвідчено факт неявки боржника ОСОБА_1 до державного виконавця на виклик 19.06.2019р. на 10год.00хв.

Дані документи суд не приймає до уваги, оскільки: по-перше, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі наданих доказів, в контексті цього, виходячи зі змісту поданого подання, державний виконавець не зазначає, як підставу для його задоволення, та необхідності застосування відповідного приводу, неявку боржника до органу державної виконавчої служби за викликом на 19.06.2019р.; по-друге, з наданого рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке вручене боржнику ОСОБА_1 19.06.2019р., не можливо достовірно встановити зміст та вміст поштового направлення, а отже і підтвердити факт отримання останнім саме виклику до державного виконавця; а по-третє, дане поштове відправлення отримано безпосередньо не боржником ОСОБА_1 , а іншою особою ОСОБА_4 - 19.06.2019р. (конкретний період часу не зазначений), а тому зобов`язана до явки особа з поважних причин не з`явилась до державного виконавця.

Як слідує з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.14 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі, якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

За змістом ст.438 ЦПК України, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування примусового приводу до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від явки.

В розумінні ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім, зокрема, постанов про відкриття виконавчого провадження, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Державний виконавець у поданому поданні не навів жодних доводів з цього приводу, та не надав жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували дійсність належного повідомлення боржника про його неодноразовий виклик до виконавчої служби, а так само умисність невиконання приписів державного виконавця, суду не надано, у звязку з чим застосування до ОСОБА_1 примусового приводу як боржника не відповідатиме визначеним ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» засадам здійснення виконавчого провадження щодо його справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Доказів, які свідчили про вжиття державним виконавцем заходів щодо встановлення дійсного місця перебування боржника, факту неодноразового повідомлення його про виклик до виконавчої служби, суду не надано, а в ході судового розгляду не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає подання державного виконавця про примусовий привід боржника ОСОБА_1 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання про примусовий привід боржника не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду з аналогічним поданням у випадку доведеності ним необхідності застосування судом до боржника приводу.

На підставі викладеного, керуючись ст.438 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державному виконавцю Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Морозовій Юлії Анатоліївні про примусовий привід боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у задоволенні подання про примусовий привід боржника не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду з аналогічним поданням у випадку доведеності ним необхідності застосування судом до боржника приводу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Є.В. Сєлін