ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/1823/17Головуючий у 1-й інстанції Парфенюк В.І.
Провадження № 22-ц/817/45/19 Доповідач - Щавурська Н.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

з участю сторін - позивача ОСОБА_1 і її представника адвоката

ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 608/1823/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2018 року, постановлене суддею Парфенюком В.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що після зміни власника житла ОСОБА_3 відмовляється добровільно звільнити належну їй (позивачу) на праві власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2018 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні майном - однокімнатною квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з даної квартири без надання іншого житла. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 640 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду, вважаючи його незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що позовна заява не була підписана позивачем, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта ОСОБА_1 із підписом, який відмінний від того, що міститься у позовній заяві.

Такими, що зроблені без з'ясування фактичних обставин, що мають значення для справи вважає й висновки суду в частині порушення нею прав позивача. Посилається на те, що наявна в матеріалах справи належним чином не завірена та не підписана позивачем копія вимоги про звільнення спірної квартири, оригінал якої судом не досліджувався, не зважаючи на заявлення відповідного клопотання її представником, не може вважатися належним доказом підтвердження вимог позивача за змістом ч. 2 ст. 95 ЦПК України, у зв'язку з чим в суду були відсутні докази вчинення ОСОБА_3 перешкод в користуванні власністю ОСОБА_1

Звертає увагу й на те, що суд не надав належної правової оцінки її заявам щодо незаконності набуття позивачем права власності на спірну квартиру та недотримання порядку виконання рішення суду державною виконавчою службою Чортківського району.

Вважає, що в порушення норм процесуального права судом безпідставно не було задоволено клопотання її представника від 05 жовтня 2018 року про зупинення провадження в даній справі до вирішення спору за її ж скаргою на дії державного виконавця ДВС у м. Чорткові, що перебував на розгляді того ж суду, що на її думку, свідчить про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для даної справи.

У своєму відзиві ОСОБА_1 відносно задоволення апеляційної скарги заперечує, вважаючи таку безпідставною та необґрунтованою. Зазначає, що ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила як факт особистого підписання нею позовної заяви, так і факт особистого підписання адресованої ОСОБА_3 вимоги про добровільне звільнення спірної квартири. Факт направлення нею на адресу ОСОБА_3 вказаної вимоги рекомендованим листом з повідомленням судом було встановлено шляхом огляду в судовому засіданні 17 травня 2018 року (що стверджується технічним записом судового засідання) оригіналу конверта, в якому направлялася вимога, та який був їй повернутий 22.06.2017 року. Крім цього вважає, що за правилами ч.1 ст.82 ЦПК України вказана обставина, як така, що не входить до предмета доказування в даній справі, доказуванню не підлягає.

Звертає увагу на те, що позивач, будучи власником спірної квартири, вправі користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та вчиняти щодо нього будь- які передбачені законом дії й висновки суду першої інстанції у даній справі повністю узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду України 16.11.2016 року та 15.05.2017 року відповідно в справах № 6-709цс16 та 6-2931цс16, а також у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року в справі № 461/3031/14-ц, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Вважає доводи апелянта про ненадання судом оцінки заявам ОСОБА_3 щодо незаконності набуття права власності на квартиру та недотримання порядку виконання рішення суду державною виконавчою службою Чортківського району голослівними, оскільки нею не вказано з посиланням на відповідні аркуші справи, які саме заяви подавалися. Окрім документів, що підтверджують повноваження представника ОСОБА_3- ОСОБА_5 та його клопотання про зупинення провадження від 05 листопада 2018 року, будь які докази, що підтверджували б зазначені апелянтом обставини, у даній справі відсутні. Натомість судом було досліджено свідоцтво про право власності ОСОБА_1 на спірну квартиру, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та інші докази, які підтверджують законність набуття позивачем права власності на нерухоме майно.

Стосовно клопотання про зупинення провадження в даній справі від 05 жовтня 2018 року, заявленого представником ОСОБА_3- ОСОБА_5, вказує, що судом не встановлено об'єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення скарги на дії державного виконавця в іншій справі з підстав, передбачених п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Позивач ОСОБА_1 і її представник адвокат ОСОБА_2 апеляційної скарги не визнали з мотивів, наведених у письмовому відзиві, просили залишити таку без задоволення.

Заслухавши пояснення сторін і їх представників, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 08 лютого 2017 року ОСОБА_1 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Вказану квартиру вона набула у власність в ході примусового виконання рішення суду про стягнення з відповідача в її користь грошових коштів на підставі відповідного акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

На час набуття позивачем права власності на вказану квартиру в ній була зареєстрована ОСОБА_3

18 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_3 з вимогою про добровільне звільнення даної квартири, направивши таку рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який їй був повернутий 22 червня 2017 року за закінченням терміну зберігання у відділенні поштового зв'язку (а.с. 6-7).

Згідно вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тобто, особа, яка зареєструвала право власності на об'єкт нерухомості, набуває щодо нього повноваження власника, зокрема набуває і право володіння.

У відповідності до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.

Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. Негаторний позов може бути пред'явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що позивач як власник спірної квартири, має право користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вимагати від осіб, що не є членами її сім'ї і не ведуть з нею спільного господарства, до числа яких відноситься відповідач ОСОБА_3, усунення порушень свого права власності в будь-який час.

Із вказаним висновком колегія суддів погоджується з підстав, що такий відповідає вимогам закону й зроблений з урахуванням наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не є ні співвласником спірної квартири, ні членом сім'ї власника, ні не веде з позивачем спільного господарства, а тому проживання відповідача у спірній квартирі створює ОСОБА_1 безумовні перешкоди в користуванні її власністю, які повинні бути усунуті шляхом виселення ОСОБА_3 із квартири по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги в частині непідписання позивачем позовної заяви з посиланням на очевидну відмінність підпису ОСОБА_1, що міститься в копії паспорта, від підпису, що міститься у позовній заяві, колегія суддів до уваги не приймає в зв'язку з особистою присутністю позивача під час розгляду справи й підтриманням заявлених нею вимог. Крім цього, непідписання позивачем позовної заяви в будь-якому випадку не може вважатися порушенням норм процесуального права, що тягне за собою обов'язкове скасування рішення суду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо незаконності рішення суду з посиланням на невідповідність висновків суду в частині наявності з її боку перешкод в користуванні позивачу спірною квартирою обставинам справи в зв'язку з тим, що наявна в матеріалах справи належним чином не завірена та не підписана позивачем копія вимоги про звільнення спірної квартири, оригінал якої судом не досліджувався, не зважаючи на заявлення відповідного клопотання її представником, не може вважатися належним доказом підтвердження вимог позивача за змістом ч. 2 ст. 95 ЦПК України, колегія суддів вважає безпідставними з урахуванням того, що закон, який регулює спірні правовідносини, не встановлює обов'язковості надсилання власником будь-яких письмових вимог про добровільне звільнення майна особам, з боку яких чиняться перешкоди в користуванні таким майном, а тому вказана вимога не ходить до предмету доказування в даній справі, а є лише доказом бажання позивача врегулювати існуючий спір в досудовому порядку. Разом з тим, сам по собі факт реєстрації відповідача в квартирі, що їй не належить на праві власності й за відсутності доказів про наявність ОСОБА_3 інших передбачених законом підстав на зайняття вказаної квартири, є доказом перешкод в користуванні такою квартирою її законним власником ОСОБА_1

Такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів є й доводи апеляційної скарги відповідача в частині не надання судом належної правової оцінки її заявам щодо незаконності набуття позивачем права власності на спірну квартиру та недотримання порядку виконання рішення суду державною виконавчою службою Чортківського району, оскільки вказані обставини не стосуються предмету доказування в даній справі й на час розгляду такої докази незаконності набуття ОСОБА_1 права власності на вказану квартиру відповідачем не представлені.

Також, не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом норм процесуального права, що полягають у безпідставному відхиленні клопотання її представника від 05 жовтня 2018 року про зупинення провадження в даній справі до вирішення спору за її ж скаргою на дії державного виконавця ДВС у м. Чорткові, що перебував на розгляді того ж суду, що на її думку, свідчить одночасно й про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для даної справи, оскільки з урахуванням того, що клопотання про зупинення розгляду справи заявлялося стороною відповідача після того як було розпочато розгляд даної справи по суті, що в силу вимог ЦПК України в редакції 2017 року, мало місце в даній справі 23.03.2018 року, то в силу вимог ч. 3 ст. 210 ЦПК України в суду першої інстанції правових підстав для задоволення клопотання від 05.10.2018 року не було.

З урахуванням того, що судове рішення в даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права й доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 35 ч. 1; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 1; 375 ч. 1; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 1; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони, в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 31 січня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи