КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Клочко І.В.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

01 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Яворського М.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року закрито провадження по вказаній справі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу 24 липня 2019 року, в якій посилається на те, що її не було залучено до участі у розгляді вказаної справи через неправомірні дії її представника, у зв`язку з чим нею було пропущено процесуальний строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали суду. Окрім того, апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права при ухваленні оспорюваного судового рішення.

Суддя-доповідач приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження враховуючи наступні підстави.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції із позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя 26 серпня 2014 року (а.с.3, т.1).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 29 серпня 2014 року було відкрито провадження (а.с.24, т.1).

В подальшому, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя (а.с.47-54, т.1). Ухвалою суду від 13 листопада 2014 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнятий судом до спільного розгляду із позовом ОСОБА_2 ( а.с.56 т.1).

27 вересня 2016 року ухвалою Деснянського районного суду міста Києва було задоволено клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі у зв`язку із необхідністю залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_3 (а.с.175-176, т.1).

27 лютого 2017 року ухвалою Деснянського районного суду міста Києва було відновлено провадження у справі (а.с.188, т.1).

27 листопада 2017 року на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання від ОСОБА_2 , відповідно до якого остання просила залучити до участі у розгляді вказаної справи ОСОБА_1 в якості правонаступника ОСОБА_3 , як особу яка прийняла спадщину після смерті останнього (а.с.203-204, т.1).

22 лютого 2018 року ухвалою Деснянського районного суду міста Києва вказану заяву ОСОБА_2 задоволено та залучено ОСОБА_1 до участі у розгляді справи як правонаступника ОСОБА_3 (а.с.227-228, т.1).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року в судовому засіданні, в присутності правонаступника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 було закрито провадження у даній справі (а.с.236-238, т.1), про що проголошено процесуальне судове рішення - ухвала. Матеріали справи містять розписку, відповідно до якої ОСОБА_1 20 квітня 2018 року отримала наручно копію ухвали від 20 квітня 2018 року (а.с.240, т.1).

Не погоджуючись із даною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу 24 липня 2019 року, тобто після спливу більше одного року після проголошення оскаржуваної ухвали суду (а.с.1-19, т.2).

Відповідно до положень ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року було залучено ОСОБА_1 до участі у розгляді справи як правонаступника ОСОБА_3 та приймала участь у розгляді справи (а.с.227-228, т.1).

Відповідно до розписки, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 20 квітня 2018 року отримала наручно копію ухвали від 20 квітня 2018 року, тобто в день проголошення повного тексту оскаржуваної ухвали (а.с.240, т.1).

Окрім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи (а.с.235, т.1).

Відповідно до норм. ч. 1 ст. 58 ЦПК України, сторона може брати участь у судовому процесі особисто або через представника.

З вищезазначеного вбачається, що ОСОБА_1 була своєчасно обізнана про наявність ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року.

Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Зокрема, ЄСПЛ у справах «SVITLANA NAUMENKO v. UKRAINE», «TREGUBENKOv. UKRAINE», «PRAVEDNAv. RUSSIA», «ZHELTYAKOV v. UKRAINE» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень, судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «YUNIONALIMENTARIYAv. SPAIN» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

Таким чином, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи вищевикладене та наявність пропуску строку більше ніж на один рік з моменту постановлення оскаржуваної ухвали, суд доходить до висновку про наявне свідоме зловживання апелянтом своїми процесуальними правами та відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2018 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Київського

апеляційного суду (підпис) М.А.Яворський