Ухвала

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 331/2631/18

провадження № 61-7398св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерного товариства комерційний банк «Надра»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2019 року у складі колегії суддів: Кочеткової І. В., Маловічко С. В., Дашковської А. В.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 20 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» про розірвання кредитного договору, визнання його припиненим та розірвання договору іпотеки.

30 серпня 2019 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до суду заяву упорядку статей 149-153 ЦПК України про забезпечення позову, у якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом: заборони ПАТ КБ «Надра» виставляти на продаж право вимоги за кредитним договором № 14/2006/0575/Фжк від 14 листопада 2006 року, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 ; заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору - права вимоги за кредитним договором № 14/2006/0575/Фжк від 14 листопада 2006 року, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 ; зупинення продажу арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 .

Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження визначені главою 2 розділу V Перегляд судових рішень ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказує, що термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом». У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (SOKURENKO AND STRYGUN v. UKRAINE, № 29458/04 та № 29465/04, § 23, 24, ЄСПЛ, від 20 липня 2006 року).

Згідно статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до визначених процесуальним законом повноважень Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення питання про забезпечення позову на стадії перегляду справи у суді касаційної інстанції. Тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 400 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков