Постанова

Іменем України

29 липня 2019 року

м. Київ

справа № 233/51/17-ц

провадження № 61-30811св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року у складі судді Бєлостоцької О. В. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 06 липня

2017 року у складі колегії суддів: Санікової О. С., Будулуци М. С., Канурної О. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») про стягнення збитків, неустойки та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги, з урахуванням уточнень, обґрунтовував тим, що він є вкладником ПАТ «Укрсоцбанк», який з травня 2014 року не виконує належним чином умови договору та не доплачує проценти на депозити.

Відповідно до довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 12 жовтня 2016 року з нарахованих на його депозити відсотків банком утримано податки, розмір яких станом на 23 січня 2017 року становить 23 500,00 грн. На зазначену суму банк був зобов`язаний нарахувати відсотки у розмірі 11 350,00,00 грн.

Вважає дії банку щодо утримання податків на нараховані йому відсотки за депозитам незаконними та такими, що завдали йому збитків, а отже відповідач зобов`язаний сплатити йому пеню за невиконання зобов`язань за депозитним договором.

Крім того, зазначав, що неправомірні дії банку призвели до порушення його прав та законних інтересів. Банк позбавив його права на належні йому грошові кошти, чим завдав йому моральної шкоди.

Посилаючись на наведене та на частину другу статті 230, частину другу

статті 231 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на свою користь завдані йому збитки у подвійному розмірі 69 700,00 грн та 104 550,00 грн; неустойку у розмірі

34 850,00 та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 80 000 грн.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач на підставі положень Податкового кодексу України (далі - ПК України) правомірно здійснив утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору з нарахованих позивачу процентів на банківські вклади, а тому твердження позивача про порушення банком умов депозитного договору є безпідставними.

Встановивши зазначене вище, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 в частині стягнення неустойки та відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню з огляду на відсутність підстав, з якими закон пов`язує право позивача на отримання таких виплат.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 06 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки ПК України встановлена обов`язковість нарахування і утримання податку на проценти, що нараховані за банківськими вкладами та військового збору.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 06 липня 2017 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що він є клієнтом

ПАТ «Укрсоцбанк» понад 15 років, протягом яких банк виконував умови договору банківських вкладів належним чином. Проте, з вересня 2016 року банк допускає грубе порушення своїх зобов`язань за договором, оскільки сплачує нараховані на депозит відсотки не у повному обсязі, незаконно утримує податки, які не передбачені умовами договору.

Звертав увагу на те, що зазначеними діями відповідача порушено його права та завдані збитки, що і стало підставою для звернення до суду із цим позовом. Разом з тим, суди, на порушення норм процесуального права, вийшли за межі його позовних вимог, вказавши у рішенні про механізм оподаткування, не зазначивши фактів на спростування його доводів щодо порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року провадження № 61-30811ск18 призначено судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 29 червня 2016 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та

ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу, відповідно до умов якого банком було відкрито депозит на суму 175 000,00 грн на термін з 29 червня 2016 року до 06 липня 2017 року.

Умовами зазначеного вище договору банківського вкладу передбачено, що процентна ставка застосовується наступним чином: якщо залишок коштів на депозитному рахунку до 50 000,00 грн - 20,25 % річних, від 50 000,00 грн до 300 000,00 грн - 20,50 % річних, більше 300 000,00 грн - 20,75 % річних. Також умовами договору передбачено зарахування процентів за депозитом на рахунок позивача щомісячно.

Відповідно до довідки Костянтинівського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» від 12 жовтня 2016 року, виданої ОСОБА_1 , банком вкладнику нараховувались та сплачувались відсотки наступним чином:

- за вкладним (депозитним) рахунком «Класичний», відкритим 28 квітня 2014 року, станом на 12 жовтня 2016 року позивачу було сплачено відсотки в розмірі

9 790,38 грн та утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 631,38 грн.

- за вкладним (депозитним) рахунком «Класичний» у доларах США, відкритим

09 липня 2014 року, станом на 12 жовтня 2016 року позивачу було сплачено відсотки у розмірі 223,86 доларів США та утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 566,75 грн;

- за вкладним (депозитним) рахунком «Класичний» у доларах США, відкритим 09 січня 2015 року, станом на 12 жовтня 2016 року позивачу було сплачено відсотки в розмірі 103,94 долари США та утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 631, 56 грн та військовий збір у розмірі 37,78 грн;

- за вкладним (депозитним) рахунком «Класичний» у доларах США, відкритим

09 квітня 2015 року, станом на 12 жовтня 2016 року позивачу було сплачено відсотки в розмірі 99,79 доларів США та утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 559,67 грн та військовий збір у розмірі 40,82 грн;

- за вкладним (депозитним) рахунком «Капітал» у гривнях, відкритим 29 вересня

2014 року, станом на 12 жовтня 2016 року позивачу було сплачено відсотки за депозитом у розмірі 22 940,24 грн та утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 5 383,91 грн та військовий збір у розмірі 290,94 грн;

- за вкладним (депозитним) рахунком «Класичний» у доларах США, відкритим

09 липня 2015 року, станом на 12 жовтня 2016 року позивачу було сплачено відсотки за депозитом в розмірі 74,07 доларів США та утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 401,30 грн та військовий збір у розмірі 30,86 грн;

- за вкладним (депозитним) рахунком «Класичний строковий» у гривнях, відкритим

29 вересня 2015 року станом, на 12 жовтня 2016 року позивачу було сплачено відсотки за депозитом в розмірі 6 605,08 грн, утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 1 682,88 грн та військовий збір у розмірі 126,22 грн;

- за вкладним (депозитним) рахунком у гривнях, відкритим 20 жовтня 2015 року, станом на 12 жовтня 2016 року позивачу було сплачено відсотки за депозитом у розмірі 3 285, 42 грн, утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 774, 60 грн та військовий збір у розмірі 61,83 грн;

- за вкладним (депозитним) рахунком у гривнях, відкритим 29 грудня 2015 року, станом на 12 жовтня 2016 року позивачу було сплачено відсотки за депозитом в розмірі 14 727,48 грн, утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі

3 298, 03 грн та військовий збір у розмірі 274,49 грн;

- за вкладним (депозитним) рахунком «Яскравий» у гривнях, відкритим 20 квітня

2016 року, станом на 12 жовтня 2016 року позивачу було сплачено відсотки в розмірі 2 078,49 грн, утримано податок на доходи фізичних осіб - 464,75 грн та військовий збір - 38,73 грн;

- за вкладним (депозитним) рахунком «Капітал строковий» у гривнях, відкритим

29 червня 2016 року, станом на 12 жовтня 2016 року позивачу було сплачено відсотки за депозитом у розмірі 8 972,13 грн, утримано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 2 006,19 грн та військовий збір у розмірі 167,18 грн.

З 02 серпня 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» під час нарахування ОСОБА_1 процентів за договорами банківських вкладів, зазначеним у довідці від 12 жовтня 2016 року, було утримано та перераховано до бюджету податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

Нормативно-правове обґрунтування

Частиною першою статті 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Положеннями ПК України визначено поняття терміну «пасивні доходи», який означає у тому числі такі доходи, як проценти на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок, а також визначені ставки податку на пасивні доходи до бази оподаткування.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить

1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статті 176 цього Кодексу.

Отже, об`єктом оподаткування військового збору, є розмір доходу, з якого справляється податок на доходи фізичних осіб, при цьому базою оподаткування у випадку позивача є розмір нарахованих процентів.

Згідно з підпунктом «а» пункту 171.2 статті 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Керуючись вимогами зазначених норм, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про правомірність утримання податку та збору з процентів на банківський вклад позивача. Правильність розрахунку позивачем не оскаржувалася.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що зазначаючи про механізм оподаткування, суди вийшли за межі позовних вимог та не звернули увагу на те, що він просив стягнути збитки, завданні відповідачем через порушення ним умов договору.

Проте такі доводи є безпідставними, оскільки відповідно ж до пункту 4.1.1 статті 4

ПК України кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу, а тому, нараховуючи податок та військовий збір, банк діяв як податковий агент в межах, визначених положеннями ПК України, не порушуючи умови договору банківського вкладу.

Доводи касаційної скарги про те, що при укладенні договорів банківського вкладу йому не було надано інформацію про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги, не впливають на висновки судів, оскільки предметом розгляду цієї справи були вимоги про стягнення утриманих відповідачем податків та зборів та відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок стягнення таких податків та зборів. Вимоги про визнання неправомірною бездіяльності відповідача, яка полягає у неповному наданні інформації про фінансову послугу, визнання договорів недійсними, тощо, не були предметом цього спору.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального чи процесуального права.

Висновки судів попередніх інстанцій по суті вирішення спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтована, а тому підлягає залишенню без задоволення, аоскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик