Справа № 523/9111/17
Провадження №2/523/626/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2019 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Вовкович І.В.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Філія 16 ПП «Нива-В.Ш.», третя особа: ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів недійсними, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, виключення запису, витребування майна, за позовом ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання прилюдних торгів та договору купівлі-продажу недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Виноградової Н.В. перебувала цивільна справа № 523/9111/17 за позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Філія 16 ПП «Нива-В.Ш.», третя особа: ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів недійсними.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного авторозподілу судової справи від 26.11.2018 р., справу було розподілено в автоматизованому порядку судді Аліній С.С. В цей період справа перебувала в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

Ухвалою суду від 08.02.2019р. під головуванням судді Шепітко В.Г. об`єднано в одне провадження цивільні справи за № 523/3782/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, виключення запису з державного реєстру речових прав, витребування майна та № 523/9111/17 за позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Філія 16 ПП «Нива-В.Ш.», третя особа: ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів недійсними.

09.04.2019р. цивільна справа № 523/9111/17 повернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з Одеського апеляційного суду та передана судді Аліній С.С.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10.04.2019р. вищевказану справу було прийнято до провадження судді Аліної С.С. та призначено до розгляду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси під головуванням судді Аліної С.С. від 03.06.2019р. об`єднано в одне провадження цивільну справу № 523/9111/17 за позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Філія 16 ПП «Нива-В.Ш.», третя особа: ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів недійсними, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, виключення запису з державного реєстру речових прав, про витребування майна та цивільну справу № 523/12033/18 за позовом ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання прилюдних торгів та договору купівлі-продажу недійсним.

23.06.2017р. до Суворовського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Філія 16 ПП «Нива-В.Ш.», третя особа: ОСОБА_2 просив визнати прилюдні торги з реалізації квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - недійсними.

19.03.2018р. до Суворовського районного суду м.Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просив:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за № 869, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В., номер запису про право власності: 17122008 від 25.10.2016 року 15:29:15, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32072995.

- виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запис про право власності 17122008 від 25.10.2016 року 15:29:15, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32072995, внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В.,

- витребувати на користь ОСОБА_1 у ОСОБА_2 , квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

30.08.2018р. до Суворовського районного суду м.Одеси звернулася ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради просила:

- визнати недійсними проведені 22.01.2013 р. приватним підприємством «НИВА- В.Ш.» прилюдні торги з примусової реалізації квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , за №869, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В., номер запису про право власності: 17122008 від 25.10.2016 року 15:29:15, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32072995;

- виключити з державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер запису про право власності 17122008 від 25.10.2016 року 15:29:15, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32072995, внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В.;

- витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 на користь малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартиру АДРЕСА_1 .

Вищезазначені позови обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 .

При житті померлий ОСОБА_7 був власником квартири АДРЕСА_1 . 03.04.2009 року, ОСОБА_7 , подарував вищевказану спірну квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 , після чого 19.03.2010 року ОСОБА_8 продала вищевказану спірну квартиру ОСОБА_9 .

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 29.07.2011 р. визнано недійсним договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який укладений 03.04.2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29.07.2011 року - в частині визнання недійсним договору дарування - набуло законної сили.

З вищевказаних рішень вбачається про те, що квартира АДРЕСА_1 увійшла до спадкової маси , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7

Позивачі вважають, що прилюдні торги проведені з грубим порушенням законодавства та є недійсними виходячи з наступного.

Під час розгляду цивільної справи № 1527/10895/2012 ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.08.2012 року було накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Як вбачається із інформаційної довідки № 75540347 від 12.12.2016 року запис про арешт спірного нерухомого майна не скасований та є чинним.

Оскільки квартиру АДРЕСА_1 22.01.2013 року було реалізовано з прилюдних торгів нехтуючи існуючу заборону - а саме ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15.08.2012 року у цивільній справі-№ 1527/10895/2012 - вказані торги суперечать вимогам ст. 203 ч. 1, ст. 215 ч. 1 ЦК України, і тому є недійсними.

Торгівельна організація приватне підприємство «НИВА-В.Ш.» припинило свою діяльність, будь-яких правонаступників після нього немає.

25.10.2016 року відповідач ОСОБА_3 уклав договір купівлі- продажу спірної квартири з ОСОБА_2 , зазначений договір за № 869 був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В., номер запису про право власності: 17122008 від 25.10.2016 року 15:29:15. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32072995.

Під час посвідчення зазначеного договору купівлі-продажу нотаріусом також не було враховано те, що відносно об`єкту продажу існує обтяження - арешт спірного нерухомого майна, який накладений ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.08.2012 року.

Вищевказаний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 суперечить вимогам ст. 203 ч. 1, ст. 215 ч. 1 ЦК України, і тому є недійсним, при таких обставинах спірна квартира АДРЕСА_1 підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 .

Позивача ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, також просив суд про розгляд справи у його відсутність.

Представник позивачки ОСОБА_4 - адвокат Верхола І.О. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, також просив суд про розгляд справи у його відсутність.

Представник філії 16 ПП «НИВА-В.Ш.» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про поважність причин неявки у судове засідання суд не повідомив.

Представник Суворовського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в одеській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про поважність причин неявки у судове засідання суд не повідомив.

Представник Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про поважність причин неявки у судове засідання суд не повідомив.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Дідик С.В. у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, надала до суду заяву в якій просила відкласти розгляд справи, у зв`язку з ненадходженням у повному обсязі витребуваних судом доказів по справі.

В матеріалах справи міститься відзив ОСОБА_2 на позов ОСОБА_4 , яка представляє інтереси малолітньої ОСОБА_5 про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відзив обґрунтувує тим, що твердження позивачки ОСОБА_4 про те, що на теперішній час ніхто не прийняв спадщину після померлого ОСОБА_7 , не відповідають дійсності. Оскільки ОСОБА_1 (син ОСОБА_7 ) зазначає у своїй позовній заяві у іншій справі (523/9111/17) про те, що він звернувся у 2010 році із заявою про прийняття спадщини, підтвердженням цього також є заведена спадкова справа від 11.06.2010 року за № 819/2010, Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою після померлого ОСОБА_7 . Таким чином, у разі прийняття, ОСОБА_1 як спадкоємцем першої черги, спадщини після померлого ОСОБА_7 , незалежно від отримання чи неотримання ним свідоцтва про право на спадщину, у онуки померлого ОСОБА_5 право на спадкування не виникло.

Відповідачка ОСОБА_2 не погоджується з позицією позивачки ОСОБА_4 про те, що проведені прилюдні торги, в ході яких ОСОБА_6 набув право власності на квартиру, є недійсними, та, наслідком чого, в подальшому, є недійсність правочину - договору купівлі-продажу квартири, за яким відповідачка ОСОБА_2 набула право власності. Відповідачка ОСОБА_2 вважає, що будь-яких доказів, які б підтверджували позицію позивачки ОСОБА_4 , та порушення правил проведення прилюдних торгів суду надано не було, і зазначеними правилами не передбачено обов`язок перевіряти існуючі арешти у майна, що передано на реалізацію.

Крім того, позивачкою ОСОБА_4 одночасно зазначені підстави у даному позові - ст. 216 ЦК України (правові наслідки недійсності правочину) та ст. 388 ЦК України (витребування майна від добросовісного набувача), проте зазначені підстави є взаємовиключними. Оскільки між ОСОБА_4 та відповідачами не існувало договірних правовідносин, тому звернення з негаторним позовом є неналежною підставою.

Відповідачка ОСОБА_2 вважає, про те, що якщо припустити недійсність торгів, що передували договору купівлі- продажу, то норма ч.1 ст.216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Тому не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

Відповідачка ОСОБА_2 зазначає, що при укладанні договору купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 у присутності сторін, так і при реєстрації права власності нотаріусом перевірялась наявність обтяжень, і таких актуальних записів (про обтяження) на час вчинення правочину та реєстрації права власності за ОСОБА_2 не було.

Підтвердженням цього є ухвала від 22.08.2016 року по справі № 523/9356/16-ц, якою вищезазначений арешт від 15.08.2012 року було скасовано.

Крім того, у довідці № 133019927 від 02.08.2018 року наявні наступні записи у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна:

1) арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12914914, зареєстровано 27.08.2012, відмітка про перенесення запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно - номер запису про обтяження 16141850, дата перенесення 30.08.2016;

2) арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12935605, зареєстровано 31.08.2012, відмітка про перенесення запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно - номер запису про обтяження 16141884, дата перенесення 30.08.2016.

Згідно витягів № 130773266 та № 130774115 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.07.2018 року, обтяження за записами номер 16141850 та 16141884 були припинені 30.08.2016 року, тобто ще за два місяці до дати прийняття рішення (27.10.2016 року) про державну реєстрацію права власності за відповідачем ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу із ОСОБА_6 .

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позови ОСОБА_1 є обґрунтованими, доказаними, тому підлягають задоволенню, а позов ОСОБА_4 є частково обгрунтованим, та частково доказаним, тому підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, про те, що ОСОБА_7 був власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.09.1993р., яке видане Управлінням житлово-комунального господарства Виконкому ОМР народних депутатів (арк. сп.6 , том №1 );

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане Відділом РАЦС Піщанського РУЮ Вінницької області, актовий запис № 5 (арк. сп.7, том №1 );

Із матеріалів справи вбачається про те, що позивач ОСОБА_1 є сином, померлогоІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження, також ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є онукою померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 .

11.07.2019 року до Суворовського районного суду м.Одеси надійшли матеріали спадкової справи № 819/2010 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , яка заведена 12 червня 2010 року (арк. сп. 47-56, том №4 );

Судом встановлено, а також вбачається із матеріалів справи про те, що позивач є сином (померлого ОСОБА_7 ) - ОСОБА_1 , який звернувся до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини після померлого його батька - ОСОБА_7 (арк. сп. 47 (зворот) , том № 4);

Однак, нотаріусом було повідомлено позивачу ОСОБА_1 про те, що його батько - ОСОБА_7 , саме 03.04.2009 року уклав договір дарування квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищевказаний договір дарування складений на ім`я - ОСОБА_8 , і посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хімченко Р.О., та зареєстрований в реєстрі за № 605.

19.03.2010 року між ОСОБА_8 таОСОБА_9 укладено договір-купівлі продажу спірної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;.

Судом встановлено, про те, що Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 29.07.2011р. позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Хімченко Руслан Олександрович про визнання права на спадкове майно, про визнання недійсними договору купівлі-продажу та договору дарування - задоволено.

Визнано недійсним договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який укладений 03.04.2009року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який укладений 19.03.2010року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Визнано за ОСОБА_1 право на спадщину, яка складається з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 95 (дев`яносто п`ять) гривень - судовий збір та 120 (сто двадцять) гривень -витрати на ІТЗ судового процесу.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 01.12.2011 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29.07.2011 р. в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним - скасовано.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу недійсним від 19.03.2010 року (арк. сп. 170-171, том № 1);

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.10.2012 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_9 про витребування майна - задоволено.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_9 майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

В позові ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на утримання та збереження майна - відмовлено (арк. сп. 167-169, том № 1);

17.07.2012 року Першим Суворовським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відповідно до ВП № 33461465 було накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_9 .

15.08.2012 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (арк. сп. 8, том №1 ), що також вбачається з інформаційної довідки (арк. сп.9-10 , том № 1);

В матеріалах даної цивільної справи міститься фотокопія Акту Державного виконавця про реалізацію майна від 25.01.2013 року, також в матеріалах справи міститься фотокопія Протоколу за № 1612361-2 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке є власністю ОСОБА_9 ( арк.17-21, том.№2).

Суд, не приймає як належні та допустимі докази по справі, вищевказану фотокопію Акту Державного виконавця про реалізацію майна від 25.01.2013 року, а також фотокопію Протоколу за № 1612361-2 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке є власністю ОСОБА_9 , так як вищевказані фотокопії не приймаються судом як доказ, оскільки не надано суду для огляду їх оригінали, а їх копії є неналежно оформлені.

22.08.2016р. ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси скасовано раніше постановлену ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 15.08.2012р. про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвала набула законної сили 29.08.2016 року (арк. сп. 212-213, том №1 );

Судом встановлено, а також вбачається із матеріалів справи про те, що на момент проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, під лотом № 2, саме спірної квартири АДРЕСА_1 , на вказану квартиру був накладений арешт, відповідно до ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 15.08.2012 року.

Судом встановлено, про те, що 22.08.2016р. ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси було скасовано ухвалу від 15.08.2012р. про накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 5.10.3. «Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 р. (чинного на момент проведення прилюдних торгів), у разі звернення стягнення на будинок, квартиру, приміщення, земельну ділянку державний виконавець звертається з запитом до відповідних місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про належність зазначеного майна боржникові на праві власності та про його вартість, а також до нотаріального органу, чи не знаходиться це майно під арештом, забороною.

Усуваючи розбіжності у неоднаковому застосування судами касаційної інстанції статей 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження» та норм Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 745/4038(далі - Тимчасове положення), Верховний Суд Україні у постанові від 06 липня 2016 року у справі №6-3174цс15 дійшов до такого правового висновку, а саме, «відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист?свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.п.1.2, 4.15 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року, Прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за заявкою державного виконавця організовує і проводить спеціалізована організація, з якою органом державної виконавчої служби укладено відповідний договір. Під час прилюдних торгів ведеться протокол до якого заносяться такі дані: номер лота; назва лота; стартова та продажна ціна майна; сума сплаченого гарантійного внеску; розмір винагороди спеціалізованій організації, яку переможець повинен додатково сплатити, та реквізити рахунку спеціалізованої організації для її сплати; пропозиції учасників; відомості про переможця, який запропонував у ході торгів найвищу ціну. У разі потреби до протоколу можуть бути внесені й інші відомості. Протокол у день проведення прилюдних торгів підписується ліцитатором і переможцем торгів і затверджується керівником спеціалізованої організації.

Відповідно до абзацу 3 пункту 30 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» у разі наявності підстав для визнання публічних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору - організатор торгів та їх переможець.

Таким чином, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що сторонами договору шляхом примусової реалізації майна є організатор торгів (продавець) та переможець торгів (покупець).

Відповідно до ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 4 ст. 656 ЦК України до договорів купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю- продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Усуваючи розбіжності у неоднаковому застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме: ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України та ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», Верховний Суд України у постанові від 13 лютого 2013 року у справі №6-174цс12 дійшов до такого правового висновку, а саме, «виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу)».

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові № 3-112гс14 від 23.09.2014р., прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (пункт 2.2 Тимчасового положення).

Тимчасовим порядком передбачено вимоги щодо проведення таких торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розділ 3) по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4), і по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Цей висновок узгоджується і з нормами ст.ст.650,655та ч. 4 ст.656 ЦК України, що відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусомсвідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розділ 6 Тимчасового положення,стаття 34 Закону України "Про нотаріат").

Отже, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України(ч. 1ст. 215 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту ч.1 ст.215 ЦК України, підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначних саме Тимчасовим положенням.

Торги визнаються недійсними лише в тих випадках, коли під час їх підготовки і проведення були допущені порушення, що могли вплинути на результати торгів.

Суд вважає про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 в частині визнання прилюдних торгів, які проведені 22.01.2013 р. приватним підприємством «НИВА- В.Ш.» з примусової реалізації квартири АДРЕСА_1 недійсними - підлягають задоволенню.

30.08.2016р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. було видано свідоцтво відповідачу ОСОБА_6 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 (арк. сп. 61, том № 3);

25.10.2016р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В., та зареєстровано в реєстрі за № 869 (арк. сп. 60, том № 3);

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.08.2018р. за № 133019927, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (арк. сп.222- 224 , том №1 );

Ухвалою суду від 20.09.2018р. витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гарської В.В. належним чином завірені документи, на підставі яких був посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за № 869 (арк. сп. 60-76, том № 3);

22.10.2018 року на виконання ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 20.09.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. надано витребувані документи.

З наданих документів вбачається, про те, що 25.10.2016 року ОСОБА_3 уклав договір купівлі- продажу спірної квартири АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 , вказаний договір купівлі - продажу за № 869 був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В., номер запису про право власності: 17122008 від 25.10.2016 року 15:29:15.

Крім того, 30.08.2016р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за № 653.

З вищевказаного свідоцтва вбачається про те, що на підставі акта державного виконавця про реалізацію майна, затвердженого начальником першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 25 січня 2013 р. яким посвідчено, що ОСОБА_3 , що проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві власності майно, що складається з: квартири за АДРЕСА_1 два), яка в цілому складається з 1 (однієї) кімнати, загальною площею - 22,4 (двадцять дві і чотири десятих) кв.м., житловою площею - 10,7 (десять цілих і сімдесятих) кв.м., яка придбана ОСОБА_10 за 150 820 (сто п`ятдесят тисяч вісімсот двадцять) гривень, що раніше належала ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори, 19 березня 2010 року, за реєстровим №7-5287, право власності за яким зареєстровано Комунальним підприємством «Одеське технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 2010 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 14.04.2010 року тим же органом за 7671, в книзі під № 710 пр., на сторінці № 21, за № 253, реєстраційний номер квартири за Державним реєстром прав власності нерухоме майно 24577671.

Право власності на квартиру підлягає державній реєстрації у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (арк. сп. 63, том №2);

Судом встановлено, а також вбачається із матеріалів справи про те, що в наданих документах приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В., які надійшли до Суворовського районного суду м.Одеси від 22.10.2018року, на 17 - ти аркушах, відсутній акт державного виконавця про реалізацію майна, затвердженого начальником першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 25 січня 2013 р. яким посвідчено, що ОСОБА_3 , що проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві власності майно, що складається з: квартири за АДРЕСА_1 два), яка в цілому складається з 1 (однієї) кімнати, загальною площею - 22,4 (двадцять дві і чотири десятих) кв.м., житловою площею - 10,7 (десять цілих і сімдесятих) кв.м., яка придбана ОСОБА_10 за 150 820 (сто п`ятдесят тисяч вісімсот двадцять) гривень, що раніше належала ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори, 19 березня 2010 року, за реєстровим №7-5287, право власності за яким зареєстровано Комунальним підприємством «Одеське технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 2010 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим 14.04.2010 року тим же органом за 7671, в книзі під № 710 пр., на сторінці № 21, за № 253, реєстраційний номер квартири за Державним реєстром прав власності нерухоме майно 24577671.

Саме на підставі якого, 30.08.2016р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В., було видано свідоцтво ОСОБА_11 про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за № 653.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частиною першою ст. 203 ЦК Кодексу України.

Недійсний правочин - це правочин, що не відповідає вимогам Закону, отже, умови чинності правочину одночасно є умовами його дійсності.

Відповідно до ч. 1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Зміст правочинів, відповідно до п. 1 ст. 203 ЦК України, не повинен порушувати положень як законів, так і інших нормативно-правових актів, прийнятих на основі Конституції України.

Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснив, що судам відповідно до статті 215ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225ЦК України тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

У пункті 7 цієї постанови Верховного Суду України роз`яснено, що у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України.

Положення ст.216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 18січня 2017року у справі № 6-648цс16, що є обов`язковим для врахування судом на підставі частини четвертоїстатті 263 Цивільного процесуального кодексу України(далі ЦПК України).

Так, відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, встановлення законодавцем презумпції правомірності правочину має визначальний принцип приватного права «дозволено все, що прямо не заборонено законом», а також такі засади цивільного права, як свобода договору.

З огляду на вищевикладене суд вважає про те, оспорюваний договір купівлі-продажу, укладений в порушення вимог ст. 203 ч. 1,ч.4, ст. 215 ч. 1 ЦК України, тому позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу, який укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , № 869, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. - підлягають задоволенню.

Питання про реєстрацію чи скасування реєстрації регулюються Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004№1952-IV (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127.

Відповідно до ч.1ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державній реєстрації прав підлягають: право власності; речові права, похідні від права власності:право користування (сервітут);право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис);право забудови земельної ділянки (суперфіцій);право господарського відання;право оперативного управління;право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки;право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки;іпотека;право довірчої власності;інші речові права відповідно до закону;3) право власності на обєкт незавершеного будівництва;4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про відсутність належних доказів на підтвердження прав відповідачки та, відповідно, про відсутність правових підстав для прийняття рішення про реєстрацію права власності та проведення відповідних реєстраційних дій про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Суд вважає про те, що позовні вимоги про скасування з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності 17122008 від 25.10.2016 року 15:29:15, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32072995, внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В., зареєстрований за відповідачкою ОСОБА_2 , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що підлягають задоволенню позовні вимоги про витребування з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

При таких обставинах позовні вимоги ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Філія 16 ПП «Нива-В.Ш.», третя особа: ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів недійсними підлягають задоволенню, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, виключення запису з державного реєстру речових прав, про витребування майна - підлягають задоволенню, позовні вимоги ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання прилюдних торгів та договору купівлі-продажу недійсним - підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню в рівних частинах з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 витрати понесені позивачем за оплату судового збору в розмірі у розмірі 8810 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 265 ЦПК України, ст.ст.203, 204, 215, 216, 317, 328, 388 ЦК України, відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,Закону України « Про виконавче провадження»,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Філія 16 ПП «Нива-В.Ш.», третя особа: ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів недійсними - задовольнити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, про виключення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про витребування майна - задовольнити.

Позов ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання прилюдних торгів та договору купівлі-продажу недійсним - задовольнити частково.

Визнати недійсними проведені 22.01.2013 р. приватним підприємством «НИВА- В.Ш.» прилюдні торги з примусової реалізації квартири АДРЕСА_1 .

Визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , № 869 , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В.

Скасувати з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності 17122008 від 25.10.2016 року об 15:29:15, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32072995, внесений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В.

Витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 , про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, у ОСОБА_2 на користь малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нерухоме майно, а саме: квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_5 ) судовий збір у розмірі 8810 грн.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Рішення складено та підписано суддею 19.09.2019р.

Суддя: Аліна С.С.