Справа № 635/7107/19
Провадження по справі № 2-з/635/11/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Ус Ю.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви зазначив, що він є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , які постійно проживали в будинку АДРЕСА_1 . Зазначений будинок на праві власності належав батьку ОСОБА_2 . Після смерті батьків, заявник залишився проживати у зазначеному будинку, де був зареєстрованим, при цьому від спадщини він не відмовлявся, оскільки вважав, що прийняв спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України та у зв`язку з відсутністю паспорта. У 2007 році брат заявника ОСОБА_4 продав вищевказаний будинок Убірія ОСОБА_5 , а у січні 2008 року новий власник насильно виселив заявника зі спірного будинку, не надавши йому можливості забрати свої речі та документи. Після відновлення свого паспорту, заявник звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у вчинені нотаріальної дії. Після ознайомлення зі спадковою справою, заявник дізнався, що 29 травня 2007 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся його брат, який того ж дня отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. При цьому нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Богуновою Н.В., яка посвідчувала зазначене свідоцтво, не було зроблено запитів щодо кола спадкоємців, зазначені відомості вона отримала зі слів ОСОБА_4 , які були неправдивими. Таким чином спірний будинок був зареєстрований за ОСОБА_4 , який 24 грудня 2007 року продав його Убірія Каха ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В. 20 грудня 2007 року за реєстровим №9105. Заявник вважає, що в діях осіб, причетних до позбавлення його права власності та користування будинком АДРЕСА_1 вбачаються шахрайські дії, що полягають у незаконному заволодінні майном, з приводу чого він звернувся до правоохоронних органів. На теперішній час заявник має намір звернутися до суду із позовною заявою про витребування вищевказаного майна з чужого незаконного володіння. Зазначив, що підготовки зазначеної позовної заяви потрібний певний час, а у разі задоволення позовних вимог і відчуження предмету спору іншій особі, виконання рішення у справі значно ускладниться або стане неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову може бути подана до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Оскільки викладені в заяві обставини та надані заявником докази є достатніми для розгляду заяви про забезпечення позову, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи, що відповідає вимогам ст. 153 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Як вбачається зі змісту витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №181249462 від 17 вересня 2019 року будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_7 Каха ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 20 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області за реєстровим №9105 (реєстраційний номер майна 18844814).

Враховуючи суть позовних вимог, з якими заявник має намір звернутись до суду, зокрема вимоги щодо витребування зазначеного майна з чужого незаконного володіння, предмет спору, яким є будинок АДРЕСА_1 , суд погоджується з доводами заявника, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, в разі його задоволення, а також не забезпечити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися. Виходячи з принципу обов`язковості рішень суду, передбаченого ст. 124 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, про що заявником надані достатні документи, суд прийшов до висновку та вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до положень ст. 154 ЦПК України, суд не застосовує зустрічне забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149-151, 247 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити повністю.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 Каха ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 20 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області за реєстровим №9105 (реєстраційний номер майна 18844814).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що він повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали про забезпечення позову три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В. Бобко