справа №619/3569/18
провадження №2/619/144/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2019 року Дергачівський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді- Остропілець Є.Р.,

при секретарі - Суржкової В.В.,

представника позивача - ОСОБА_1

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та застосування правових наслідків його недійсності,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дергачівського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та застосування правових наслідків його недійсності.

В обґрунтування позову позивача вказала, що в 2006 році шляхом приватизації вона стала власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки вона є інвалідом 3 групи та потребує оперативного лікування, то періодично вона займала грошові кошти у своєї знайомої ОСОБА_3 . Одного разу ОСОБА_3 вказала, що в неї є знайомий на ім`я ОСОБА_7 і він може позичити грошові кошти під заставу квартири, на що вона погодилася через вкрай важке здоров`я та необхідність операції. Коли позивач назбирала грошові кошти у розмірі 121500,00 грн. для повернення, вона повідомила своїй знайомій ОСОБА_3 про це та попросила організувати зустріч для повернення коштів.

Зустріч була призначена одразу у приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Пугачової І.В. При цьому її знайома ОСОБА_3 зазначила, що їй все ж таки потрібні кошти для подальшого лікування та запропонувала оформити договір, за яким вона буде позивачку доглядати та оплачувати лікування, комунальні платежі, харчі, а після її смерті отримає однокімнатну квартиру.

Так було підписано договір від 02.06.2017. Як виявилось ,після підписання договору, це був договір не довічного утримання, а договір купівлі-продажу квартири її доньці - ОСОБА_4 .

На момент вчинення нотаріальних дій позивач вказує, що не мала повного уявлення не лише про предмет договору, а й про досягнення згоди щодо всіх його істотних умов. Під впливом обману вона неправильно сприймала фактичні обставини та природу правочинів, що вплинуло на її волевиявлення під час укладання договору купівлі-продажу замість договору довічного утримання, фактично під впливом обману нею було безоплатно передано у власність ОСОБА_4 квартиру. Крім того, вона перебувала у пригніченому стані під впливом тяжкої хвороби, очікуванням операції та постійного знервованого стану, крім того, вже більше десяти років вона знаходиться на обліку у лікаря психіатра.

Позивач просить суд, визнати договір купівлі-продажу від 02.06.2017 року недійсним, а також застосувати наслідки недійсності правочину, визнавши право власності на квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 за нею - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.10.2018 представником відповідача подано до суду відзив, в якому заперечує проти вказаного позову, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. З наведеними доводами позивача не погоджується, оскільки 02.06.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири загальною площею 22,9 кв.м., житловою площею 11,90 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дергачівського районного округу Харківської області Пугачовою І.В. З договору купівлі-продажу спірної квартири від 02.06.2018 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчиняючи цей правочин діяли добровільно і перебували при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміли значення своїх дій, попередньо були ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин. Разом з цим під час укладення вказаного договору особи сторін договору, їх дієздатність перевірено нотаріусом, а підписи на договорі купівлі-продажу від 02.06.2018 вчинено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в присутності нотаріуса.

Приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Пугачова І.В. надала суду пояснення в яких зазначила, що 02.06.2017 року до неї звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з твердим наміром та проханням посвідчити Договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 02.06.2017 року вищезазначена квартира перебувала в іпотеці згідно Договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , посвідченого 06.12.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бакумовою А.В. за реєстрованим №1855. Строк виконання зобов`язання за вищевказаним Договором іпотеки був до 06.06.2017, розмір основного зобов`язання - 121500,00 грн. Зі слів ОСОБА_3 вона не змогла виконати зобов`язання за вищевказаним договором іпотеки, вона вирішила за рахунок грошей від продажу зазначеної квартири ОСОБА_4 погасити свою заборгованість перед ОСОБА_7 якщо позика не буде своєчасно погашена, то квартиру повністю заберуть в рахунок несплати позики. А якщо квартира буде продана, то їй залишаться хоч якісь гроші та право проживання у цій квартирі до 01.01.2018, про що було зазначено в п.4.1 вищезазначеного Договору купівлі-продажу квартири. Покупець квартири була її знайома, тому і дозволила їй проживати в квартирі після продажу до 01.01.2018 року. Вважає, що про зазначені обставини позивач навмисно замовчує у своїй позовній заяві. Про договір довічного утримання не було ніяких розмов. Особисто ОСОБА_3 не зазначала, що потребує утримання та бажає передати квартиру в обмін на утримання. Договір купівлі-продажу квартири було посвідчено з дотриманням договору чинного законодавства. Підстав для визнання вищезазначеного Договору купівлі-продажу недійсним немає.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала повністю, наполягала на задоволенні позову

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, заперечував проти задоволення позову.

Третя особа нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Пугачова І.В. надала до суду пояснення, просила суд про розгляд справи у її відсутність, вважає позов необґрунтований і такий , що не підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.06.2017 між ОСОБА_3 / продавець/ та ОСОБА_4 /покупець/ укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири загальною площею 22,9 кв.м., житловою площею 11,90 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного округу Харківської області Пугачовою І.В., зареєстрований в реєстрі за №1092.

Приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Пугачова І.В. вказала суду, що 02.06.2017 року до неї звернулись ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з твердим наміром та проханням посвідчити Договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 02.06.2017 року вищезазначена квартира перебувала в іпотеці згідно Договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , посвідченого 06.12.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бакумовою А.В. за реєстрованим №1855. Строк виконання зобов`язання за вищевказаним Договором іпотеки був до 06.06.2017, розмір основного зобов`язання - 121500,00 грн. Зі слів ОСОБА_3 вона не змогла виконати зобов`язання за вищевказаним договором іпотеки, вона вирішила за рахунок грошей від продажу зазначеної квартири ОСОБА_4 погасити свою заборгованість перед ОСОБА_7 якщо позика не буде своєчасно погашена, то квартиру повністю заберуть в рахунок несплати позики. А якщо квартира буде продана, то їй залишаться хоч якісь гроші та право проживання у цій квартирі до 01.01.2018, про що було зазначено в п.4.1 вищезазначеного Договору купівлі-продажу квартири. Покупець квартири була її знайома, тому і дозволила їй проживати в квартирі після продажу до 01.01.2018 року. Вважає, що про зазначені обставини позивач навмисно замовчує у своїй позовній заяві. Про договір довічного утримання не було ніяких розмов. Особисто ОСОБА_3 не зазначала, що потребує утримання та бажає передати квартиру в обмін на утримання. Договір купівлі-продажу квартири було посвідчено з дотриманням договору чинного законодавства. Підстав для визнання вищезазначеного Договору купівлі-продажу недійсним немає.

Позивач посилається на те, що вона періодично займала грошові кошти у своєї знайомої ОСОБА_3 . Одного разу її знайома відзначила, що в неї є знайомий на ім`я ОСОБА_7 , який може позичити грошові кошти під заставу квартири, на що вона погодилась через вкрай важкий стан здоров`я та необхідність операції.

Через деякий час, після того як відповідач назбирала грошові кошти для повернення боргу, вона повідомила свою знайому ОСОБА_3 про необхідність організації зустрічі для повернення коштів.

У момент повернення грошових коштів, який відбувався у приватного нотаріуса Пугачової І.В, вона розраховувала на зняття застави з квартири і укладення договору довічного утримання, однак між нею та ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу належній їй квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Виникнення такої ситуації позивач обґрунтовує тим, що вона є інвалідом 3 групи по загальному захворюванню, внаслідок важкої праці на ТЕЦ має погане здоров`я та потребує операції, крім того знаходиться на обліку у лікаря-психіатра.

У зв`язку з цим у момент підпису договору вона не усвідомлювала, що підписує договір купівлі-продажу, оскільки вважала що підписує договір довічного утримання.

Позивач вказує, що фактом того, що вона не збиралась продавати свою квартиру свідчить і те, що вона не займалася збором документів, необхідних для продажу, не отримувала грошові кошти за квартиру. Вказана квартира є її єдиним житлом та вона не могла її продати, оскільки їй більше ніде жити (іншого житла та дітей, у котрих вона могла би жити у неї немає), вона не віддавала ключі від квартири, продовжувала жити у своїй квартирі доки її не виселили з неї незнайомі люди.

З наведеними доводами суд погодитись не може,оскільки 02.06.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири загальною площею 22,9 кв.м., житловою площею 11,90 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Дергачівського районного округу Харківської області Пугачовою І.В.

З договору купівлі-продажу спірної квартири від 02.06.2018 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчиняючи цей правочин діяли добровільно і перебували при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміли значення своїх дій, попередньо були ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин.

Разом з цим під час укладення вказаного договору особи сторін договору, їх дієздатність перевірено нотаріусом, а підписи на договорі купівлі-продажу від 02.06.2018 вчинено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в присутності нотаріуса.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 вказав суду , що при підписанні договору нотаріус давала договір позивачці прочитати і знайомила з його змістом.

Посилання позивача на те, що вона є інвалідом 3-ї групи не є такими, що свідчать про відсутність її волі для продажу належній їй на той час квартири. Так, інвалідом є особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, наслідком травм або з уродженими дефектами, що призводить до обмеження життєдіяльності, до необхідності в соціальній допомозі і захисті.

Ступінь інвалідності визначається відповідно до висновку медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК). МСЕК при встановленні інвалідності керуються Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 № 561.

Загальновідомо, що третя група інвалідності встановлюється при значному зниженні працездатності людини в результаті порушень в роботі систем і функцій організму, обумовлених хронічними захворюваннями, а також різними анатомічними дефектами. Однак при цьому особа може повністю усвідомлювати значення своїх дій та виконувати окрему трудову діяльність. Встановлення інвалідності не призводить до встановлення обмежень дієздатності особи та не може впливати на можливість укладення цивільних правочинів.

Посилання позивача на те, що вона перебуває на обліку у психо-неврологічному диспансері також не є безумовними щодо її неможливості вчинення та не усвідомлення юридично-значимих дій. Разом з цим згідно ст. 36 ІДК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Рішення суду, що набрало б законної сили, про обмеження цивільної право- дієздатності позивача відсутнє.

Таким чином, викладені обставини не можуть свідчити про недійсність договору купівлі-продажу квартири загальною площею 22,9 кв.м., житловою площею 11,90 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 від 02.06.2017.

Позивач також посилається на те, що на момент вчинення нотаріальних дій вона не мала повного уявлення не лише про предмет договору, а й про досягнення згоди щодо всіх його істотних умов. Під впливом обману вона неправильно сприймала фактичні обставини та природу правочинів, що вплинуло на її волевиявлення під час укладання договору купівлі-продажу замість договору довічного утримання, фактично під впливом обману нею було безоплатно передано у власність ОСОБА_12 квартиру. Крім того, вона перебувала у пригніченому стані під впливом тяжкої хвороби, очікуванням операції та постійного знервованого стану. Крім того, вже більше десяти років вона знаходиться на обліку у лікаря психіатра.

Наведені доводи не є достатньою підставою для визнання договору купівлі- продажу квартири від 02.06.2017 недійсним. Зокрема, вказаний договір посвідчений у присутності приватного нотаріуса, при укладенні договору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчиняючи діяли добровільно і перебували при здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміли значення своїх дій, попередньо були ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулюють укладений ними правочин. Наведене визначено самим договором купівлі-продажу від 02.06.2017.

Посилання позивача на обман при вчиненні спірного правочину є безпідставними, оскільки нею не надано жодних доказів, що свідчили б про факт обману ОСОБА_3 при укладенні договору купівлі-продажу квартири від 02.06.2017.

Суд враховує, що спірна квартира була придбана ОСОБА_13 за рахунок запозичених коштів та була предметом іпотеки у забезпечення виконання умов договору позики. До позовної заяви додаються копія договору позики від 02.06.2017, копія договору іпотеки від 02.06.2017.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує порушенням ст.ст. 216, 229, 230 ЦК України. Таким чином, зважаючи на недійсність правочину позивач одразу посилається на дві різні підстави визнання правочину недійсним, а саме: вчинення правочину внаслідок помилки (ст. 229 ЦК України) та укладення договору купівлі-продажу під впливом обману (сг. 230 ЦК України).

Позивач хибно та безпідставно визначає обставини, що можуть свідчити про недійсність правочину через вчинення внаслідок помилки або під впливом обману.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Разом з цим, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину. або якщо вона замовчує їх існування.

При вирішенні питання щодо визначення правочину такого, що вчинений внаслідок помилки або обману слід враховувати судову практику, яка склалась.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що відповідно до статей 229-233 ЦК (435-15) правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК ( 435-15 )), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що позивачем не надано належихі доказів, які б доводили, що у момент укладення договору купівлі-продажу кв. АДРЕСА_2 02.06.2017 помилка позивача дійсно мала місце.

Разом з цим позов та додані до нього документи не свідчать про факт вчинення вказаного правочину під впливом обману.

Позивачем не надано суду та відповідачу належних та допустимих доказів про те, що оспорюваний правочин був вчиненим під впливом обману внаслідок навмисного введення позивача відповідачем в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Крім цього, відсутні будь-які докази, що свідчили б про наявність умислу в діях відповідача щодо обману позивача під час укладення договору купівлі-продажу 02.06.2017 кв. АДРЕСА_3 АДРЕСА_4 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 2, 77-80, 137, 141, 229, 258, 259, 263- 265, 354, 368 ЦПК України, на підставі ст.ст 15,16, 368, 373 ч.2, 1220, 1221, 1223, 1225, 1226, 1261, 1268 - 1270, 1297, ЦК України суд, -

ВИ Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було поставлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Є. Р. Остропілець