Єдиний унікальний номер судової справи № 489/6388/16-ц
Провадження № 22-ц/812/1426/19
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 вересня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2019 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Румянцевою Н.О., повний текст складено цього ж дня, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про виділення частки в натурі зі спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки майна та визначення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позову вказував, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 серпня 2016 року за ним та відповідачем визнано право власності на 42/100 часток (кожному) домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 .

Проте між ним та відповідачем по справі виникли непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження майна, у зв`язку з чим виникла необхідність поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Вважає за можливим виділити йому в натурі, як об`єкт нерухомого майна 42/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , яка складається з будинку літ. Б-1: житлова кімната 3-1, площею 14,7 кв. м.; житлова кімната 3-6, площею 6,2 кв. м.; житлова кімната 3-3, площею 6,8 кв. м.; санвузол 3-4, площею 3,6 кв. м.; кухня 3-5, площею 10,9 кв. м.; погріб з шийкою літ. Рпд, площею 15,5 кв. м.; літню кухню літ.Ю, площею 53,8 кв. м.; вбиральня літ.Я, площею 2,2 кв. м.; гараж літ. П, площею 35,3 кв. м.

Протокольною ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2017 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору залучено ОСОБА_7 та ОСОБА_7 .

У зв`язку зі смертю вищенаведених осіб протокольною ухвалою того ж суду від 23 березня 2017 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору залучено їх правонаступників - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2019 року позов задоволено. Виділено ОСОБА_3 з часткою 42/100: житловий будинок літ. Б-1 вартістю 72455,0 грн.: 3-1 житлова площею 14,94 кв. м.; 3-3 житлова площею 6,8 кв. м.; 3-4 площею 3,51 кв. м.; 3-5 площею 11,2 кв. м.; 3-6 житлова площею 6,2 кв. м.; загальною площею 42,65 кв. м., в тому числі житлової 29,94 кв. м.;

-гараж літ. П, площею забудови 35,3 кв. м., вартістю 54064,0 грн.; навіс літ. Л - площею забудови 6,2 кв. м., вартістю 1575,0 грн.; погріб літ. Рпд площею забудови 15,5 кв. м., вартістю 10269,0 грн.; вбиральня літ. Я - площею забудови 2,2 кв. м., вартістю 3394,0 грн.; вбиральня літ. Д площею забудови 1,0 кв. м., вартістю 1159,0 грн.; ворота № 5, вартістю 1511,0 грн.; огорожа № 10 30,2 м. п., вартістю 345,0 грн.; водяна колонка № 8 вартістю 68,0 грн.; замощення І, вартістю 2963,5 грн.

Всього на загальну вартість 147803,5 грн., що фактично складає 36/100 часток.

Визначено порядок користування земельною ділянкою та виділено у користування ОСОБА_3 з часткою 42/100 частину земельної ділянки площею 190,0 кв. м., що розміщується ліворуч від воріт входу до домоволодіння по межі на 39,97 м. та праворуч на 13,35 м., окрім земельних ділянок вздовж лівої сторони літньої кухні літ.Ю, шириною 1,0 м. та земельної ділянки вздовж тильної сторони літньої кухні літ.Ю, шириною 1,5 м. визначених для її обслуговування. У загальне користування виділено земельну ділянку, що є в`їздом у домоволодіння та розташовується між житловими будинками літ. А та літ. Б розміром 23,95м х 3,38 м., площею 78,8 кв. м.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції відповідач подав на нього апеляційну скаргу.

В обґрунтування якої вказував, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, невірно застосовано норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини справи.

Так, зокрема зазначає, що і позивач, і він мають бажання розпоряджатися нерухомим майном відокремлено. Проте жодного разу експертом не було запропоновано варіанти виділу належної позивачеві частки із спірного майна, а також варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою без зони загального користування.

Просив оскаржуване рішення в частині визначення варіанту виділу частки з майна та визначення порядку користування земельною ділянкою змінити визначивши інші варіанти виділу частки майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою без зони загального користування.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач погоджується з рішенням суду першої інстанції та просить залишити його без змін. Обґрунтовуючи відзив вказує, що відповідач в судовому засіданні погодився на такий варіант поділу.

У суді апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу не визнала, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач, відповідач у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належний чином.

В силу ст.372 ЦПК України справу розглянуто за відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, представника позивача, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1,2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Проте з таким висновком погодитись не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 13 липня 2018 року, співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 є: ОСОБА_6 , якому належить 84/100 частки; ОСОБА_7 - 8/100 частки, ОСОБА_7 8/100 частки.

За приписами ч.1 ст.11 ЦПК України, в редакції на час звернення до суду з даним позовом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналогічні положення викладено і в ч.1 ст.13 ЦПК України, 2017 року.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (ч.2 ст. 30 ЦПК України, у редакцій чинній на час звернення до суду з даним позовом).

Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (ст.32 ЦПК України у редакцій чинній на час звернення до суду з даним позовом).

Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою (ч.2 ст. 118 ЦПК України у редакцій чинній на час звернення до суду з даним позовом).

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій).

Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови № 2 від 12 червня 2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України (на даний час ст. 51 ЦПК України). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Як вбачається із матеріалів справи, у грудня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Протокольною ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 лютого 2017 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору залучено ОСОБА_7 та ОСОБА_7 .

У зв`язку зі смертю вищенаведених осіб, наступною протокольною ухвалою того ж суду від 23 березня 2017 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору залучено їх правонаступників - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

За матеріалами інвентарної справи за спірною адресою, 33 АДРЕСА_2 частки домоволодіння АДРЕСА_3 ( попередній номер АДРЕСА_4 було придбано ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 23 червня 1964 року. Вказане майно є його особистою власністю, оскільки придбано до шлюбу з ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер. Після нього відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02 квітня 2004 року Другою миколаївською державною нотаріальною контрою, Ѕ частку в порядку спадкування після смерті останнього отримала його дружина ОСОБА_7 . 1/2 частка спадкова майна залишилася відкритою.

Із наявного в матеріалах справи копії паспорту ОСОБА_5 , останній зареєстрований за спірною адресою з 08 липня 1988 року. А відтак відповідно до вимог ст.549 ЦК України, 1963 року, ст.1268 ЦК України, 2004 року, є таким, що прийняв спадщину за фактом реєстрації за місцем відкриття спадщини після смерті батька.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла.

Як вбачається із копії спадкової справи №807/2009 року, початої 29 серпня 2009 року Другою миколаївською нотаріальною контрою, спадщину після смерті останньої прийняла ОСОБА_4 , дочка спадкодавця. ОСОБА_5 , син спадкодавця відмовився від прийняття спадщина на користь ОСОБА_4 ( т.1 а.с.73-75).

Звертаючись до суду із заявленими позовними вимогами, позивач вважав, що даний спір стосується лише ОСОБА_2 , який є відповідачем у справі і тільки на ньому лежить уся матеріально-правова відповідальність, і останній повинен бути відповідачем щодо даних позовних вимог та не залучено в якості співвідповідачів правонаступників ОСОБА_7 та ОСОБА_7 . В той же час дані позовні вимоги безпосередньо впливають на права та інтереси інших співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 , які повинні брати участь у справі як співвідповідачі, а не треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору.

Відповідно до висновків судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи та додаткової експертизи, виділення частки позивачеві без стягнення компенсації на його користь є неможливим.

Хоча при вирішенні даного спору питання щодо стягнення компенсації, яка за варіантами експертизи є значною, судом не вирішувалося.

Аналіз підстав звернення до суду з даним позовом, норм цивільного законодавства України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а також установлених правовідносин, дає підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення впливає на права та законні інтереси інших співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 , які повинні брати участь у справі як співвідповідачі, а не треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до суду з клопотанням щодо залучення до участі у справі всіх належних відповідачів, а також те, що суд прийняв рішення, яке стосуються прав, свобод, інтересів та обов`язків особи, що не були залучені до участі у справі в якості відповідачів.

Разом з тим, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції не виконав свій обов`язок, передбачений ч.4 ст. 10 ЦПК України( 2004 р.), ч.5 ст.12 ЦПК України( 2017 р.), і не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, а саме: не роз`яснив позивачу його права щодо залучення до участі у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як співвідповідачів, не попередив його про наслідки вчинення або не вчинення вказаної процесуальної дії і не сприяв позивачу здійсненню його процесуальних прав. Натомість, суд розглянув справу по суті у неналежному (неповному) суб`єктному складі осіб, які повинні брати участь у спірних правовідносинах.

Враховуючи те, що процесуальний статус відповідача і третьої особи за своїм змістом, процесуальними правами та обов`язками є різним, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вирішив питання про права - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розглянувши справу за неналежного суб`єктного складу, чим порушив норми процесуального права, які є підставою для скасування цього судового рішення.

У силу наданих процесуальним законом повноважень апеляційний суд позбавлений можливості на стадії перегляду справи в апеляційному порядку вирішувати питання щодо зміни процесуального статусу осіб, які беруть участь у справі.

Так як, у порушення указаних норм процесуального права суд першої інстанції не вирішив питання про можливість залучення до участі у справі співвідповідачів правонаступників інших співвласників домоволодіння, без участі яких, висновок суду про підставність по суті позовних вимог не може вважатися обґрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За приписами п.1 ч.2 ст.376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Згідно з п. 4 ч.3 ст. 376 ЦПК України у редакції Закону№2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Отже, в даній справі порушення судом норм процесуального права потягло неправильне вирішення спору, вирішення питання про права особи, що не брала участі у справі як відповідачі, що в силу наведених норм процесуального права є підставою для виходу за межі доводів апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у позові з вищенаведених підстав.

З огляду на пред`явлення позову до суду до неналежного (неповного) суб`єктному складі осіб, які повинні брати участь у спірних правовідносинах, доводи апелянта про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є передчасними.

У такому разі обґрунтованість позовних вимог по суті не перевіряється.

Зважаючи на таке, в силу п. 4 ч.3 ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову, що не перешкоджає позивачу звернутися з новим позовом, правильно визначивши суб`єктний склад сторін.

Керуючись ст. ст. 367,368,375, 376, 381,382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про виділення частки в натурі зі спільної часткової власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М.Базовкіна

Т.Б. Кушнірова

Повний текст постанови складено 19 вересня 2019 року.