Справа № 310/77/19
РІШЕННЯ

Іменем України

22 липня 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді…….Дністрян О.М.,

при секретарі…………...Уставицькій Н.М.,

за участю позивача та його представника адвоката Собатюка В.А., відповідача та її представника адвоката Мінервіна Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні дитини та спілкування з нею, визначення способу участі у вихованні дитини, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у вихованні дитини та спілкування з нею, визначення способу участі у вихованні дитини. Свій позов мотивував тим, що він з відповідачем з 25.01.2014 р. перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30.11.2015 р. їх шлюб був розірваний. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 11.01.2016 року рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з нього стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 13.10.2015р., заборгованості по аліментам немає. Також зазначив, що після розірвання шлюбу, між ними спору щодо його участі у виховані дитини не було, але в подальшому відповідач чинить перешкоди в цьому, не повідомляє йому про дійсне місце знаходження сина, не дає можливості не те, щоб побачити сина, навіть не надає можливості поспілкуватись у телефонному режимі та/або за допомогою інтернет-зв`язку, не надає інформацію щодо стану здоров`я сина та його загального розвитку, виховання. Через такі дії відповідача, він позбавлений можливості, як батько, бачитись з дитиною наодинці, оскільки відповідач не дає згоду на такі зустрічі, не має змоги ходити з сином на прогулянки, проводити час на дитячих майданчиках, парках, атракціонах, кіно та інших місцях, також позбавлений можливості особисто поздоровляти не тільки зі святами, а навіть і в день народження сина, дарувати подарунки. Просив зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визначити йому наступний спосіб участі у вихованні сина: систематичні побачення з дитиною у будні дні, в межах населеного пункту за місцем мешкання/перебування дитини: перший та третій вівторок кожного місяця з 18:00 до 20:00 год. в присутності матері; другий та четвертий четвер кожного місяця з 18-00 до 20-00 год. без присутності матері; у вихідні дні: кожні перша та третя субота і неділя місяця з 09:00 до 18:00 год. без присутності матері за його місцем мешкання, з його самостійним забезпеченням (оплатою) дороги дитини та повернення до матері; необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ним та дитиною, при цьому він за свій рахунок забезпечує сином приладом зв`язку та несе витрати пов`язані з оплатою такого зв`язку; спільний відпочинок його з сином під час весняних, осінніх, зимових та літніх канікул не більше ніж половина канікул без присутності матері; в святкові дні та на День народження дитини спілкуватись з сином з 12:00 до 20:00 год.; спільний відпочинок батька та сина на новорічні та різдвяні свята: з 19.00 години 31 грудня по 19.00 годину 01 січня та з 09.00 годину 06 січня по 12.00 годину 07 січня, кожного парного року; необмежене відвідування дошкільних, учбових, медичних закладів, де перебуває дитина.

Позивач та його представник адвокат Соботюк І.А. (ордер ЗП № 019640 від 117 грудня 2018.) в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовльнити.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що з відповідачем розірвали шлюб в 2015 році, коли дитині виповнилось 1 рік. Позивач дитиною не займався. Вона нікуди не ховалася, позивач сам не проявляв ніякої відповідальності. Вона вже рік живе з іншим чоловіком, якого син визнає батьком, та не знає, що є інший. Позивач з`явився лише в грудні 2018 року, почав сплачувати аліменти, але вона його просила надати їй час, щоб підготувати дитину до спілкування з ним, проконсультуватися з психологом.

Представник відповідача адвокат Мінервін Ю.П. (ордер ЗП № 049060 від 18.02.2019р.) у судовому засіданні позов не визнав та вважав можливим закрити провадження у справі, оскільки відсутні спір між сторонами у зв`язку з тим, що відповідачка не чинить жодних перешкоду у спілкуванні позивача з сином. Крім того зазначив, що не було спроб досудового врегулювання спору.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Крім того, надали висновок від 04.06.2019р. № 107-40/4421 про розв`язання спору, визначення способів участі батька у вихованні малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства", дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, від 07 грудня 2006 року).

Судом встановлено, що з 25 січня 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 листопада 2015 року (а.с.11).

В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5 (а.с.9). Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір`ю.

Оскільки між батьками не має згоди щодо участі батька у спілкуванні з дітьми, то наявні підстави щодо реалізації батьківських прав позивача у судовому порядку.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, № 107-40/4421 від 04.06.2019 року «про визначення способів участі громадянина ОСОБА_3 у вихованні малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » надані наступні рекомендації щодо вирішення спору між батьками дитини та визначення часу та місця побачень ОСОБА_3 з малолітнім сином: визначити перші три зустрічі в присутності обох батьків та психолога за виробом батьків, в подальшому перша та третя субота з 10-00 год. до 16-00 год.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи способи участі у вихованні та спілкуванні позивача з малолітнім сином суд враховує вищезазначений висновок органу опіки та піклування, який повністю узгоджується з дослідженими судом доказами, та з посилання на висновок від 08.05.2019р. №91, складений психологом Міського центру дитини, відповідно якого у ОСОБА_6 діагностовано надійну та міцну прив`язаність до матері та до вітчима, він сприймає себе як члена повної родини, у нього несформована емоційна прив`язаність до ОСОБА_3 через його тривалу відсутність в житті дитини, зустрічі ОСОБА_7 з батьком мають бути систематичними (а.с.87-89).

За таких підстав та з урахуванням найважливіших інтересів дитини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10-13, 19, 76-81, 259, 263-265ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_8 у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом визначення способу участі у спілкуванні з ним, встановивши час та місце їх побачень:

- перші 4 (чотири) зустрічі з сином провести в присутності обох батьків та психолога за вибором батьків;

- надавати можливість необмеженого спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку;

- визначити першу та третю суботу кожного місяця з 10.00 год. до 16.00 год.

Спілкування має відбуватись за бажанням дитини, з урахуванням його стану здоровя, режиму дня та харчування для дітей відповідного віку та за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_9 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ; проживає за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 01 серпня 2019 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Дністрян