Справа № 369/4134/19
Провадження № 2/369/2559/19
РІШЕННЯ

Іменем України

31.07.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Медведського М.Д.,

за участю секретаря - Головатюк В.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва № 11 в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Києво-Святошинської РДА про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася із позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, в якому зазначила, що 03 березня 2012 року між нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено шлюб, який вони зареєстрували у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів 03 березня 2012 року було зроблено відповідний актовий запис за № 68.

У шлюбі у них народилися двоє дітей: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що наразі проживають з нею (за адресою: АДРЕСА_1 ).

Однак їхнє спільне подружнє життя з Відповідачем не склалося. Вони мали протилежні характери й різні погляди на сімейне життя, унаслідок чого між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що призвело до поступового віддалення один від одного. Як наслідок, їхня сім`я розпалася, вони почали вести самостійне та незалежне один від одного життя. Це власне й спричинило їхнє розлучення.

У лютому 2017 року вона звернулася до Києво-Святошинскього районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про розірвання шлюбу. Відповідач ігнорував усі судові виклики та повідомлення, унаслідок чого судове засідання кілька разів переносилося у зв`язку з неявкою відповідача.

01 червня 2017 року заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/1400/17 (набрало чинності 07 серпня 2017 року) шлюб між нею та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розірвано.

У жовтні 2017 року вона звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання їхніх з Відповідачем народжених у шлюбі дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

24 листопада 2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючої судді Пінкевич Н. С. прийнято рішення по вказаній цивільній справі № 369/10773/17 (провадження № 2/369/4011/17) за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

На підставі вказаного вище рішення, суд частково задовольнив позовні вимоги: було задоволено позовні вимоги з приводу стягнення аліментів, але у задоволенні решті позовних вимог (позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) було відмовлено. Суд стягнув з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно і до повноліття дітей, починаючи з 03 жовтня 2017 року.

Суд відмовив в задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 з посиланням на те, що нею не подано достатніх доказів ухилення Відповідача від виконання обов`язків батька, зокрема не було відповідного Висновку органу опіки та піклування.

Суд при цьому не врахував, що в судовому засіданні відповідач не заперечував як проти її доводів, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей і навіть проти його вимоги про позбавлення його батьківських прав.

Після даного рішення суду пройшло майже півтора року, але відповідач не тільки не змінив свого негативного ставлення до виконання ним батьківських обов`язків, а навпаки навіть і частково не виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей. За цей період до дітей ні разу не приїжджав і не спілкувався з ними.

Отже, відповідач не скористався наданим йому судом шансом змінити його ставлення до своїх дітей і показати, що він дбає про них.

На її письмове звернення до Києво-Святошинського відділу поліції що до розшуку відповідача в зв`язку з ухиленням ним від сплати аліментів на двох малолітніх дітей, отримала лист - відповідь від 14.12.2018 № 18070, в якому зазначено, що встановити місце знаходження ОСОБА_3 не представилось можливим

Згідно Висновку Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 21.02.2019р. №В 137400.499.2 на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 19 лютого 2019 року (протокол № 4) орган опіки та піклування (Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області) на теперішній час вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батька - гр. ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В зв`язку з вищезазначеними обставинами, які вказують на те, що Відповідач продовжує ігнорувати свої батьківські обов`язки і що відсутні будь-які ознаки того, що може змінитись його ставлення до них в кращу сторону, вона звертається з даною позовною заявою до суду про позбавлення відповідача його батьківських прав, в тому числі і з наступних підстав.

На момент прийняття рішення по справі про розлучення вони з відповідачем не проживали разом понад два з половиною. Протягом усього сімейного життя він дедалі менше часу та уваги приділяв родині, забуваючи про здоров`я та виховання дітей, а потім узагалі перестав приходити додому. Найбільш серйозні їхні сімейні негаразди та непорозуміння почалися після народження другої дитини, коли ОСОБА_3 остаточно утратив інтерес до сімейного життя. Зрозуміло, що всі ці негативні обставини й кардинально неприємні зміни у родині не могли не позначитися на нормальному житті й розвиткові дітей.

Протягом усього нашого спільного проживання відповідач легковажив своїми батьківськими обов`язками, не турбувався про здоров`я чи розвиток їхніх дітей. Фактично вихованням дітей цілком і повністю займалася вона.

Із відповідачем вони перестали проживати разом з осені 2014 року. За весь цей час він не проявив жодного інтересу до життя доньки та сина і не переймався їх подальшим вихованням. Він ухиляється від своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дітей до досягнення ними повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на виконання батьківських обов`язків.

Востаннє Відповідач бачився зі своїми дітьми майже чотири роки тому. Будь-яких перешкод для виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків він зі свого боку не чинив. Зокрема, навіть навпаки неодноразово пропонувала йому зустрічатися і спілкуватися з дітьми, купувати одяг, їжу, засоби дошкільного розвитку і виховання дітей, брати іншу безпосередню участь у їх вихованні та утриманні, але він не виявив бажання цього робити. З часом Відповідач узагалі став ігнорувати її й майже не виходив на зв`язок. Вона намагалася зв`язатися із ним можливими та відомими йому способами і шляхами й після розірвання шлюбу, проте будь-які подальші спроби вийти з ним на контакт були марними.

Ці обставини залишили негативний відбиток на її та дітях. Відповідач не піклується про стан здоров`я та духовний стан дітей, він не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з ними взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення дітей та може призвести до їх важкого морального травмування. Донька та син болісно пережили те, що батько не цікавиться їх життям, досягненнями та вихованням, не виявляє ніякого інтересу до їх внутрішнього світу та фізичного розвитку.

Більше того, відповідач ігнорує та не виконує свій обов`язок зі сплати аліментів на утримання малолітніх дітей, покладений на нього вищевказаним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 листопада 2017 року, про що свідчить Довідка про не отримання аліментів, видана Києво-Святошинським відділом Державної виконавчої служби України Головного територіального управління юстиції в Київській області за №57178206 від 16 листопада 2018 року. Окрім цього, згідно з Довідкою - розрахунком заборгованості по аліментах, виданою Києво-Святошинським відділом Державної виконавчої служби України Головного територіального управління юстиції в Київській області за №57178306, станом на 01 листопада 2018 року сукупний розмір заборгованості Відповідача зі сплати аліментів складає 28000 грн. (двадцять вісім тисяч гривень).

Станом на 01.04.2019р. заборгованість Відповідача зі сплати аліментів вже становить38000 грн. (тридцять вісім тисяч гривень).

У зв`язку з цим вона звернулася до Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про порушення Відповідачем вимог чинного законодавства (ухилення від сплати та несплата аліментів на утримання дітей), зокрема порушення норм, передбачених статтею 164 Кримінального кодексу України та статтею 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що свідчить Талон-повідомлення, зареєстрований за № 57171 за ЄО від 23 листопада 2018 року.

Наразі її діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані й проживають з нею за адресою: АДРЕСА_1 , - що підтверджує Довідка про склад сім`ї, видана Боярською міською радою Києво-Святошинського району Київської області від 23 листопада 2018 року за № 6071- 6296, а також Акти депутата від 20.09.2017р. та від 06.02.2019р.

Після рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання наших двох малолітніх дітей вона надіслала йому СМС повідомлення з пропозицію добровільно через нотаріуса відмовитись від дітей, так як вони йому фактично непотрібні. У відповідь він повідомив щоб вона відмовилась від аліментів і ноутбук хоче, а потім дописав щоб вона віддала йому автомобіль Поло, або 5000 доларів ( Дана переписка яскраво характеризує його і свідчить про те, що власні діти його зовсім не цікавлять, крім матеріальної вигоди за них.

Крім того, згідно довідки - характеристики наданої Києво-Святошинським відділом поліції від 13.12.2017р. відносно ОСОБА_3 за місцем проживання в м. Боярка, він зловживає алкогольними напоями, влаштовує з оточуючими сварки, порушує громадській спокій та порядок, перебував як особа умовно засуджена до покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Діти проживають з нею, увесь цей час вона виховує їх самостійно, створює їм належні умови виховання, приділяє їм найбільше уваги й часу, максимально виконує свої батьківські обов`язки, утримує дітей, купує їм одяг, взуття, продукти харчування, іграшки, засоби дошкільного розвитку й виховання дошкільнят та інші речі, необхідні для нормального розвитку дітей. Вона усвідомлює, що дітям обов`язково повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для їх усестороннього розвитку, тому якнайповніше забезпечую доньці та сину пильну опіку, любов та здійснюю матеріальне забезпечення. Утім їй непросто з фінансової точки зору самотужки забезпечувати й виховувати двох дітей. При цьому, Відповідач, за весь час, коли пішов з нашої родини та припинив спілкування з дітьми, не приділяв належної уваги і не надавав сумлінно грошову чи іншу матеріально-майнову допомоги для підтримки дітей. І це навіть враховуючи той факт, що донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у школі, про що свідчить Характеристика, надана Тарасівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів села Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області, тому потребує особливої уваги та матеріального забезпечення.

Тому на підставі викладеного позивачка просила суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 квітня 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 23 травня 2019 року.

23 травня 2019 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним.

Відповідач ОСОБА_3 стверджує, що він ніколи не відмовлявся від своїх дітей від першого шлюбу, в тому числі умисно не ухилявся від свого обов`язку, як рідного батька, приймати участь у вихованні своїх дітей: доньки ОСОБА_9 та сина ОСОБА_10 . Саме за вини позивача він на сьогодні фактично позбавлений права на прийняття участі у вихованні своїх дітей. Саме позивач, після припинення між ними шлюбу, з 2017 року, зробила все можливе і не можливе, щоб він не зміг спілкуватися зі своїми дітьми. За вказаним місцем проживання позивача АДРЕСА_2 , він неодноразово намагався побачитися з дітьми, але саме Позивач влаштовувала скандали та сварки не дозволяючи їй спілкуватися з ними, час від часу він просто нікого не міг застати вдома, на телефон Позивач не відповідала або якщо і відповідала то наполягала на своєму продовжуючи звинувачувати його у розірванні шлюбу та перешкоджати в побаченнях з дітьми. Одночасно з цим, хотів би спростувати слова Позивача, що начебто остання не знала про його теперішнє місце проживання і що навіть поліція не змогла його знайти. Цей факт не відповідає дійсності - він, разом з теперішньою дружиною, ОСОБА_11 , з лютого 2017 року офіційно, ні від кого не переховуючись, проживають за адресою: АДРЕСА_3 , про що в т.ч. добре відомо і Позивачу, але останній було дуже «зручно» всім говорити зворотне, для того щоб - ввести в оману поліцію, ввести в оману органи опіки та суд. Ця адреса офіційно зареєстрована ним у відповідних державних органах реєстрації та у будь-який час, і наприкінці 2017 та всього 2018 року, і до сьогодні, дану інформацію офіційно могла б перешкодо отримати і поліція, і держадміністрація (органи опіки), якщо б вони дійсно його розшукували.

Вважає, що не своєчасна сплата ним аліментів не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Єдиним доводом в позові у Позивача щодо позбавлення його батьківських прав, є отриманий Позивачем від органів опіки Висновок Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 21.02.2019р. №В 137400.499.2 на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини від 19 лютого 2019 року.

Дане рішення приймалося без його участі, і саме Позивач зробила все можливе, щоб йому про це не було відомо, завідомо, даючи органам місцевого самоврядування невірну адресу його колишнього місця проживання. В тому числі хотів би звернути особливу увагу суду, що даний Висновок прийнятий виключно -на особистих свідченнях Позивача та однієї, так званої, довідки-характеристики дільничного інспектора Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київський обл. О ОСОБА_12 , який вже більше року навіть і не спілкувався з ним, а зробив неправдиві та передчасні висновки спираючись на одному єдиному факті, що в нього була судимість. В цій характеристиці дільничним інспектором самостійно робляться два протилежних само по собі висновки: в першому реченні говориться, що він начебто влаштовуючи сварки з оточуючими, і при цьому вже в другому реченні - скарги від сусідів не надходили, яким чином він може стверджувати, що він начебто зловживає алкогольними напоями, тоді коли сам його не бачив більше ніж рік, і не має жодного іншого допустимого доказу цьому факту. За цих, підстав вважає, що Висновок комісії органів опіки від лютого 2019 року повністю сфабрикований проти нього Позивачем, прийнятий на підставі недостовірних та завідомо неправдивих документів.

Що стосується обставин не своєчасної сплати ним аліментів, зазначив наступне, що він не відмовляється від свого обов`язку як батька у прийнятті участі в утриманні матеріально своїх малолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Він ніколи умисно не ухилявся від сплати аліментів та не має жодного умисного наміру не виконувати рішення суду з цього приводу. Нажаль останні декілька років, він не має постійного місця роботи, не має можливості офіційно влаштуватися на роботу та отримувати офіційну заробітну плату, час від час він підробляє зварювальником на станціях техобслуговування автотранспорту, але отриманих коштів не вистачає на сплату аліментів та утримання сьогоднішньої сім`ї (дружини - ОСОБА_13 , з якою він в шлюбі з лютого 2018 року та сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ), копія свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження - додаються до цього відзиву. Нажаль так на сьогодні склалося, що він не має постійної можливості оплачувати аліменти, але при цьому він все ж таки самостійно знаходить можливість, і на допомогу дружині ОСОБА_15 , хоча й не достатньо, але час від часу відправляє грошові перекази на банківську карту Позивача і їй про це добре відомо.

Так, він вважає, що цього цілком не достатньо але в нього нажаль на сьогодні склалося саме таке тяжке матеріальне становище і йому дуже прикро з цього приводу.

За вищенаведених обставин, вважає, що у позивача немає законних та обгрунтованих підстав вимагати у суду позбавити його батьківських прав, тоді коли Позивач своїми діями фактично позбавила дітей батьківського виховання та піклування, і на його особистий погляд, він не має самостійно нести за це відповідальність та бути несправедливо покараний шляхом позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.05. 2019 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання позивачка та її представник адвокат Мєстєчкіна О.І. з`явились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити позов у повному обсязі з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач та його представника ОСОБА_4 у судове засідання з`явилися, проти позову заперечували, просив відмовити у його задоволенні.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації у Київській області не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. До суду направили заяву про слухання справи у відсутності їх представника за наявними документами та доказами, які знаходяться у матеріалах справи.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 була допитана в якості свідка, та пояснила, що її діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані й проживають з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 життям, здоров`ям та матеріальним станом дітей не цікавиться взагалі.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що є сусідкою позивачки. Відповідача ніколи не бачила, відповідач дітей не відвідує, батьківськими обов`язками нехтує. Зі слів позивачки відомо, що постійно на її адресу надходять листи від колекторських агентств.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що є заступником директора школи, де навчається ОСОБА_5 , яка навчається у школі з вересня 2018 року. За наявною у адміністрації школи інформацією батько з родиною не мешкає, інформація про візити батька до школи відсутня. На дитячих малюнках ОСОБА_5 родина намальована без батька, про батька нічого не розповідає.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як убачається із матеріалів справи, 03 березня 2012 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідачем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено шлюб, який вони зареєстрували у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів 03 березня 2012 року було зроблено відповідний актовий запис за № 68.

У шлюбі у них народилися двоє дітей: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що наразі проживають з нею (за адресою: АДРЕСА_1 ).

01 червня 2017 року заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/1400/17 (набрало чинності 07 серпня 2017 року) шлюб між нею та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розірвано.

24 листопада 2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області ухвалено рішення по цивільній справі № 369/10773/17 (провадження № 2/369/4011/17) за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

На підставі вказаного вище рішення, суд частково задовольнив позовні вимоги: було задоволено позовні вимоги з приводу стягнення аліментів, але у задоволенні решті позовних вимог (позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) було відмовлено. Суд стягнув з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно і до повноліття дітей, починаючи з 03 жовтня 2017 року.

Суд відмовив в задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 з посиланням на, зокрема те, що хоча відповідач як батько і не бере активної участі у фізичному і духовному розвитку дітей, їх навчанні, вихованні тощо, однак позбавлення його батьківських є крайнім заходом, що в даному випадку є недоречним, оскільки матеріали справи не містять переконливих доказів, які б давали підстави характеризувати відповідача з негативної сторони або його подальше небажання виконувати батьківські обов`язки.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; дитинство і материнство охороняються державою.

Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року

(ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з принципом 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. Згідно з принципом 6 цієї Декларації, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Згідно з принципом 8 Декларації, дитина за будь-яких обставин має бути серед тих, які першими одержують захист і допомогу. Згідно з принципом 9 Декларації, дитина має бути захищена від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості та експлуатації. Вона не повинна бути об`єктом торгівлі в будь-якій формі.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної Резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини,- свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 4 с. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 с. ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення

батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Окрім того, як вбачається із абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року за № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до роз`яснень п. 15 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях дитини.

Також, згідно з ч. 4 та ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, яка подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд приймає до уваги Висновок Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 21.02.2019 року, згідно якого на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 19 лютого 2019 року (протокол № 4) орган опіки та піклування на теперішній час вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батька - гр. ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Таким чином, судом встановлено, що відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі 369/10773/17 від 24.11.2017 року було встановлено неналежне ставлення відповідача до виховання дітей та виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому, суд в обґрунтуванні рішення послався на виключність обставин з посиланням на п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей.

Відповідачем не подано суду доказів на підтвердження обставин, що свідчать про зміну його ставлення до виховання дітей та виконання своїх батьківських обов`язках з 2017 року до теперішнього часу. При цьому відповідач в судовому засіданні фактично визнав факти того, що не зміг налагодити зв`язок з дітьми з 2017 року, пославшись на перешкоди з боку матері, в той же час, суду не надано доказів, що відповідач вживав передбачених законодавством заходів щодо усунення таких перешкод.

На підставі викладеного суд вважає позов обґрунтованим та задовольняє позовні вимоги.

Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 206, 255, 256, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Києво-Святошинської РДА про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: М.Д. Медведський