ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/36/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), Грох Л.М., Костенка А.М..

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

за участю позивача ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5

розглянувши цивільну справу №686/25057/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2018 року (суддя Бондарчук В.В., повне судове рішення складено 03 серпня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» про відшкодування доходів.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись в грудні 2017 року до суду із позовом ОСОБА_4 зазначав, що він на підставі біржового договору купівлі-продажу від 09.11.2006 року є власником реконструйованої підстанції ПС 110/35/10, що знаходиться у АДРЕСА_1 (територія Шепетівського РЕМ) загальною вартістю 3963784, 38 грн. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16.12.2015 року ПАТ «Хмельницькобленерго» зобов'язано повернути ОСОБА_4 протягом календарного місяця із незаконного володіння цю реконструйовану підстанцію. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15.09.2017 року змінено спосіб та порядок виконання вказаного рішення шляхом стягнення з ПАТ «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_4 268196 грн. вартості цієї підстанції. Позивач вказує, що з 10.11.2006 року по 15.09.2017 року відповідач незаконно користувався підстанцією, отримуючи від неї доходи, які за підрахунком позивача за період з липня 2012 року по липень 2014 року становлять 177 828 000 грн. Уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ПАТ «Хмельницькобленерго» на його користь 104 283 517 грн. доходу, який товариство одержало або могло одержати від використання реконструйованої підстанції ПС 110/35/10 за період з липня 2012 року по липень 2014 року включно.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24 липня 2018 року в задоволенні позову відмовлено. Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку та вказує, що це рішення постановлено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права і підлягає до скасування. Апелянт зазначає, що після набрання законної сили рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16.12.2015 року, яким встановлено факт зберігання відповідачем без достатньої правової підстави та незаконного використання майже 11 років майна електричної підстанції, останній не повертав майно позивачу, що стало підставою для звернення до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення суду шляхом стягнення з ПАТ «Хмельницькобленерго» вартості належного позивачу майна цієї електричної підстанції. А тому апелянт вважає безпідставним посилання суду першої інстанції, як на підставу відмови у позові, на лист ПАТ «Хмельницькобленерго» від 17.06.2014 року №01-06-1552. Крім того, поза увагою суду залишилися листи директора Шепетівського РЕМ ПАТ «Хмельницькобленерго» від 28.07.2016 року, що адресовані начальнику Шепетівського міжрайонного відділу ДВС, Шепетівському міжрайонному прокурору, начальнику Шепетівського відділення СБУ, начальнику Шепетівського відділення поліції та лист - пропозиція відповідача від 03.04.2017 року, яким саме відповідач запропонував змінити спосіб виконання цього рішення шляхом сплати вартості майна електричної підстанції. Розглядаючи спір, суд також не врахував ту обставину, що ПАТ «Хмельницькобленерго», метою діяльності якого є одержання прибутку від торгівлі електричною енергією, незаконно використовуючи належний апелянту трансформатор №112658, який перетворює електричну енергію 1-го класу напруги у значно дорожчий 2-й клас напруги, створював додаткову вартість для товару та за рахунок різниці у грошову виразі між купленою електроенергією 1-го класу напруги та проданою електроенергією 2-го класу напруги, отримував у такий спосіб дохід. З цих підстав апелянт вважає необґрунтованим висновок суду про те, що отримані відповідачем кошти є прибутком, який не може бути витребувано відповідно до ст. 1214 ЦК України, і не є доходом отриманим саме від підстанції. Апелянт вважає, що судом безпідставно не застосовано до спірних правовідносин ч. 1 ст. 1214 ЦК України, положення якої підлягають застосуванню саме за відсутності між сторонами договірних відносин, тобто при деліктних правовідносинах, які не вимагають доведення факту використання недобросовісним набувачем чужого майна та положення ч.1 ст. 390 ЦК України, відповідно якої достатньо лише доведення фату незаконного володіння майном, що у даному випадку було встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 грудня 2015 року. Крім того, суд пославшись на рішення господарського суду Хмельницької області від 3 березня 2015 року, не звернув уваги на те, що сторони у цій справі були іншими, а тому обставини встановлені цим рішенням не є преюдиційними і підлягають доказуванню на загальних підставах. Також на думку апелянта, судом не надано оцінку висновку судового експерта про неможливість проведення судово-економічної експертизи, паспорту підстанції, паспортам її трансформаторів та листу, дані яких підтверджують можливість підстанції транспортувати 50 000 кВт електроенергії, а відповідачем не дано доказів про те, що він не використовував цю підстанцію у спірний період на повну потужність. З цих підстав апелянт просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Хмельницькобленерго» погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційний суд оскаржуване рішення залишити без змін. Відповідач зазначає, що позивач був зобов'язаний звернутися до АТ «Хмельницькобленерго» з метою укладення договору про спільне використання технологічних електричних мереж. Разом з тим, як вказує відповідач, ОСОБА_4 не надав жодного документа, який би підтверджував його звернення до АТ «Хмельницькобленерго» з пропозицією укласти договір про спільне використання електротехнічного обладнання, що в свою чергу вказує на його бездіяльність як власника такого майна. Відповідач звертає увагу суду на те, що ОСОБА_4 належала лише реконструйована частина підстанції і сам факт використання майна ОСОБА_4 не відноситься до предмету позову, оскільки позивач просив суд стягнути можливий дохід від використаного майна. Крім того, відповідач вказує, що ОСОБА_4 не надано документів, які б підтверджували потужність тієї частини підстанції, яка належала йому з січня 2008 року по червень 2012 року, відповідно не підтвердженою є різниця в класах напруги. АТ «Хмельницькобленерго» вважає, що суд першої інстанції об'єктивно відмовив ОСОБА_4 в клопотанні про витребування доказів, адже ні позивачем ні його представником не було обґрунтовано необхідність такого витребування та причин не заявлення такого клопотання у встановлені ЦПК України строки. Разом з тим, відповідач посилається на пропущення ОСОБА_4 строків позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про стягнення коштів 14 грудня 2017 року за період з липня 2012 року по липень 2014 року, що перевищує встановлений законодавством трирічний строк.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Хмельницького апеляційного суду від 08 лютого 2019 року прийнято відмову ОСОБА_4 від позовних вимог про стягнення з ПАТ «Хмельницькобленерго» 89981049,05 грн. доходів від використання безпідставно набутого майна, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24.07.2018 року в частині відмови ОСОБА_4 в стягненні 89981049,05грн. доходів від використання безпідставно набутого майна визнано нечинним та закрито провадження у цій частині позовних вимог.

Позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали.

Представник відповідача до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши позивача та його представника, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

В силу ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона також відповідає за допущене нею погіршення майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16.12.2015 року, що залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 01.03.2016 року, зобов'язано ПАТ «Хмельницькобленерго» повернути ОСОБА_4 протягом календарного місяця поточного року із свого незаконного володіння реконструйовану підстанцію ПС 110/35/10 кВ, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, до складу якої входить електротехнічне обладнання, матеріали та будівельна частина згідно акту прийому-передачі від 09.11.2006 року, а саме: трансформатор ТДТН-25000/110/35/10 кВ №112658 - 1 шт.; панель дистанційного захисту типу ЭПЗ-1636-67/2 2 шт.; комплект пристрою ТС-ТИ типу МКТ-1Б для телемеханізації П/СТ; диспетчерський пульт з планшетом диспетчерського щита ТМ-100/10 2 шт.; кабель силовий АВРГ 50 м.; кабель контрольний АКВРГ 100 м; кабель контрольний АКВРБГ 100 м; відокремлювач трьохполюсний ОД-110-100 4/с з приводом ПРО 1У1 2шт.; короткозамикач КЗ-110-1У з приводом РПК 1У1 2шт.; розділювач 3-х полюсний РПДН-1б-1000-110- 4 шт.; розділювач 3-х полюсний РНДЗ-2-110 2 шт.; заземлювач в нулі трансформатора ЗОН- 2 шт.; розрядник вентильний РВС 110 з регистром спрацювання 2 шт.; розрядник вентильний РВС-35 8 шт.; розрядник вентильний РВС-15 3 шт.; опорний ізолятор ОНШ-35-3000 2 шт.; спуски і перемички зрізом до 300 кв.мм при 3-х проводах в фазі 25 шт.; гирлянда натяжна одноцепна ПС-66 Д 18 шт.; зажим апаратний А4А-185-2 36 шт.; зажим апаратний А2А-185-2 28 шт.; зажим апаратний А1А-185-1 4 шт.; зажим апаратний АА-185-1 2 шт.; трансформатор току ТША-0,5 2 шт.; наконечник кабельний ТА-11-12 80 шт.; провід АС 185/29-0,4 км; стелаж під АБ однозарядний 12 шт.; стелаж під АБ двозарядний 11 шт.; шина мідна кругла d 6 мм 100 м.; ізолятор лінійний штирьовий ТФ-16 36 шт.; панель управління сигналізації - 1 шт.; панель управління трансформатора 2 шт.; панель управління шинних апаратів 1 шт.; панель управління ША-10 кв 1 шт.; панель захисту трансформатора - 2 шт.; панель захисту і автоматики сторони 110 кВ 2 шт.; панель АРН трансформатора 1 шт.; панель А4Р ЭПЗ ИЗ2 1 шт.; панель живлення блокування 1 шт.; пристрій ВАЗП 380/260 2 шт.; панель постійного току П-291 2 шт.; трансформатори ТПОЛ -10-05 р 9 шт.; кабель АКВВГ 4х2,5 кв.мм 0,92 км.; кабель АК АВВГ 4х4 0,91 км; кабель АКВВГ 7х2,5 1,14 км.; кабель АКВВГ 7х6 1,125 км.; кабель АКВВГ 10х2,5 2,56 км.; кабель АКВВГ 10х6 0,43 км.; кабель АКВВГ 14х2,5 0,63 км.; кабель ААШВ 1кВ 2х50 0,415 км.; кабель ААШВ 1кВ 2х60-0,02 км; кабель ААШВ до 1 кВ 2х120 - 0,1 км; кабель ААШВ 3х185-0,095 км; кабель ААШВ 3х35 +1х16 0,07 км; кабель ААВГ 3х4 + 1х2,5 0,36 км; кабель ААВГ 3х6 + 1х2,5 = 0,27 км; кабель ААВГ 3х6+1х2,5-0,27 км; кабель ААБ 3х10+1х6-0,2 км ; будівельна частина плита НСП-1 4 шт.; стойка УСО - 1А 44 шт.; стойка УСО-2А 2 шт.; стойка УСО-2А 2 шт.; плита ПН2-1 28 шт.; опора під розрядник РВС-110 ТО-11030 6 шт.; опора під короткозамикач КЗ-110-У1 ТО-110-63 2 шт.; опора під трьохполюсні роз'єднувачі ТО-110-67 6 шт.; опора під трьохполюсні відокремлювачі ТО-110-68 - 2 шт.; опора під шинну опору ШО-ПО ТО-110-35 8 шт.; опора під однополюсний заземлювач з розрядником РВС-35 ТО-110-46 2 шт.; фундамент під трансформатор ФТН-1 2 шт.; опора під розрядники РВС-35 ТО-35-32 2 шт.; металоконструкція загальною вагою 4983,5 кг. в належному вигляді, справному та працездатному стані всіх вузлів та агрегатів (а.с. 7-10).

Цим рішенням встановлено, що 09.11.2006 року ПМП «ЮНАР» продало, а ОСОБА_4 придбав згідно біржового договору купівлі-продажу реконструйовану підстанцію 110/35/10 кВ, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, територія Шепетівського РЕМ, загальною вартістю 3963784,38 грн. Згідно акту приймання - передачі від 09.11.2006 року ПМП «ЮНАР» передало, а від громадянина ОСОБА_4 прийняв ФОП ОСОБА_4 реконструйовану підстанцію 110/35/10 кВ, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, територія Шепетівського РЕМ із вищезазначеним складом. Про зміну власника ПМП «ЮНАР» повідомило Голову правління ВАТ «Хмельницькобленерго» листом від 27.10.2006 року, а ОСОБА_4 - листом від 10.11.2006 року.

Як вбачається із рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.03.2015 року по справі № 924/175/15 за позовом ПП «Енергокомплект» до ПАТ «Хмельницькобленерго» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ФОП ОСОБА_4 про зобов'язання ПАТ "Хмельницькобленерго" відшкодувати на користь ПП "Енергокомплект" доходи в сумі 71220,00 грн., які відповідач одержав або міг одержати від використання та збереження не належного йому майна зазначена вище реконструйована підстанція була передана відповідно до актів здачі - приймання від 16.10.2009 року ФОП ОСОБА_4 ПП «Енергокомплект» для подальшого його використання в господарській діяльності та здачі в оренду третім особам. І це майно знаходилося на балансі юридичної особи.

Також цим рішенням встановлено, що силовий трансформатор марки ТДТН 25000 110/35/10 заводський номер 112658 виведений з роботи 18 червня 2014 року о 08 год. 22 хв., що підтверджено листом Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Хмельницькій області від 4 липня 2014 року (а.с. 72-77).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15 вересня 2017 року, що набрала законної сили 27.09.2017 року, замінено спосіб та порядок виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16.12.2015 року в справі №686/8864/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Хмельницькобленерго», третя особа на стороні позивача ПП «Енергокомплект» про витребування майна із чужого незаконного володіння, шляхом стягнення з ПАТ «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_4 вартості підстанції в сумі 268196 грн. та 9500 грн. судових витрат. (а.с. 11-12).

Відповідно до ч. 4 ст.14 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) в електроенергетиці України діє єдина централізована диспетчерська система оперативно-технологічного управління виробництвом, передачею та постачанням електричної енергії. Функції диспетчерського (оперативно-технологічного) управління об'єднаною енергетичною системою України виконує державне підприємство, яке визначається центральним органом виконавчої влади, що здійснює управління в електроенергетиці. Централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління поширюється на суб'єкти господарської діяльності, об'єкти електроенергетики яких підключені до об'єднаної енергетичної системи України.

Згідно ч.8 ст.14 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) оптовий ринок електричної енергії України функціонує з додержанням таких вимог: всі суб'єкти господарської діяльності з виробництва та постачання електричної енергії мають рівноправний доступ до оптового ринку електричної енергії України та послуг електричних мереж після отримання відповідної ліцензії на право здійснення цих видів діяльності; електрична енергія продається та купується за Правилами оптового ринку електричної енергії України; ціни на електричну енергію генеруючих компаній та оптові ціни визначаються за Правилами оптового ринку електричної енергії України; всі учасники оптового ринку електричної енергії укладають договори купівлі-продажу електричної енергії з суб'єктом господарської діяльності, який здійснює оптове постачання електричної енергії відповідно до договору, на підставі якого створюється оптовий ринок електричної енергії; у кожному розрахунковому періоді (місяці) забезпечується оплата вартості електричної енергії та послуг, закуплених у цьому періоді оптовим постачальником електричної енергії, у рівному відсотку кожній енергогенеруючій компанії (за винятком суб'єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - малим гідроелектростанціям) та підприємству, яке здійснює централізоване диспетчерське управління об'єднаною енергетичною системою України і передачу електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами. Ця оплата забезпечується з урахуванням остаточних платежів відповідно до договору, на підставі якого створено оптовий ринок електричної енергії.

В силу положень п. 1.7 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31 липня 1996 року №28 (надалі Правила) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі використання технологічних електричних мереж електропередавальною організацією відносини між власником цих мереж та електропередавальною організацією, у тому числі їх взаємна відповідальність, регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж, що укладається між ними на основі типового договору (додаток 2).

Електропередавальна організація не має права відмовити в передачі електричної енергії постачальникам електричної енергії, у приєднанні до її мереж інших електропередавальних організацій або замовників за умови дотримання ними вимог законодавства України, зокрема цих Правил та нормативно-технічних документів. Електропередавальна організація, що здійснює діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами в межах закріпленої території здійснення ліцензованої діяльності забезпечує передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та технологічними електричними мережами інших власників, які не мають ліцензій на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами. Для забезпечення передачі електричної енергії електричними мережами, що не належать електропередавальній організації, між електропередавальною організацією та відповідним власником мереж, який не має ліцензії на здійснення діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, укладається договір щодо спільного використання електричних мереж (п.1.10. Правил).

Згідно п. 1.2 Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, затвердженої постановою НКРЕ №691 від 12 червня 2008 року (надалі Методика), власник мереж - юридична або фізична особа, якій належать на праві власності або користування технологічні електричні мережі і яка не має ліцензії на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії.

Цим же пунктом дано визначення трансформаторної підстанції, якою є електрична підстанція, призначена для перетворення електричної енергії однієї напруги в енергію іншої напруги за допомогою трансформаторів.

Положеннями п. 1.7 Методики власник мереж має вести окремий бухгалтерський облік витрат, пов'язаних з утриманням та експлуатацією технологічних електричних мереж спільного використання. Кошти, отримані власником електричних мереж як плата за спільне використання технологічних електричних мереж, обліковуються окремо та використовуються виключно на утримання цих мереж у належному технічному стані та їх експлуатацію.

Відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженої наказом Міністерства фінансів України №73 від 7 лютого 2013 року, доходи - це збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов'язань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків).

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу положень ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції вірно виходив із недоведеності позивачем позовних вимог.

Висновки суду про відмову у позові з підстав недоведеності ОСОБА_4 отримання ПАТ «Хмельницькобленерго» доходу та його розміру в розумінні ст. 1214 ЦК України саме від використання реконструйованої підстанції ПС 110/35/10 кВ, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, власником якої є позивач узгоджуються з матеріалами справи і відповідають вимогам матеріального права та процесуального закону.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку, що положення ст. 1214 ЦК України до спірних правовідносин бути застосовані не можуть, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, адже суд виходив з того, що кошти, які просить стягнути ОСОБА_4 отримані ПАТ «Хмельницькобленерго», як встановлений для останнього регулювальний тариф за здійснення ним, як суб'єктом природної монополії діяльності з транспортування електричної енергії по електромережах на території Хмельницької області і є прибутком відповідача, а позивачем не надано доказів, що саме цей дохід та в сумі в сумі 14 302468,06грн. отримано ПАТ «Хмельницькобленерго» від підстанції ТДТН 25000/110/35/10 кВ заводський номер 112658, власником якої є позивач.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 73 від 07.02.2013, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за № 336/22868 доходи - це збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов'язань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Враховуючи предмет та підстави позову, ОСОБА_4 як позивач зобов'язаний довести, що ПАТ «Хмельницькобленерго» отримало або могло отримати доходи саме від використання майна, власником якого є позивач без достатньої правової підстави за період з липня 2012 року по липень 2014 року включно в сумі в сумі 14 302468,06грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що наведений позивачем розрахунок доходу від 02.05.2018 року (а.с. 147 - 148) не є доказом на підтвердження розміру доходу, що отримало ПАТ «Хмельницькобленерго» у розумінні ст. 1214 ЦК України.

Також, судова колегія вважає, що наданий позивачем розрахунок доходу від 07.02.2019 року не є достовірним доказом на підтвердження його позовних вимог, адже виконуючи цей розрахунок, позивач виходив із фактичної середньої закупівельної ціни електроенергії за 1 кВт в копійках; ціни електроенергії 2 класу напруги за 1 кВт в копійках; різниці між цими цінами : 100; кількістю електроенергії поданої по повітряних лініях ПЛ - 110 кВ «Город - 2» 1 класу напруги на підстанцію ПС 110/10 кв «Городська» згідно даних ПЗЕС. А доказів того, що дохід відповідача від безпідставно набутого майна, власником якого є позивач складається виключно із кількості переробленої електроенергії згідно даних ПЗЕС, що множиться на різницю між ціною 1 та ціною 2 класів напруги позивачем надано не було.

А тому висновок суду першої інстанції щодо недоведеності позовних вимог ОСОБА_4 є обґрунтованим та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Також, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в порушення норм процесуального права не було оцінено лист директора Шепетівського РЕМ ПАТ «Хмельницькобленерго» від 28.07.2016 року, що адресований начальнику Шепетівського міжрайонного відділу ДВС, Шепетівському міжрайонному прокурору, начальнику Шепетівського відділення СБУ, начальнику Шепетівського відділення поліції є безпідставними, адже вказаний лист в матеріалах справи відсутній, а тому відповідно він і не оцінювався судом першої інстанції. Судова колегія вважає, що посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно послався як на підставу відмови у позові на Повідомлення Вінницького відділення КНДІСЕ від 22.09.2017 року №694/17-21 (справа №686/19695/16-ц) про неможливість надання висновку є такими, що не заслуговують на увагу, адже судом у відповідності із вимогами ст. 89 ЦПК України було дано оцінку усім доказам, що надавалися сторонами та їх представниками.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, а саме ч. 4 ст. 82 ЦПК України, оскільки судом не могли бути використані обставини, що встановлені в рішенні Господарського суду Хмельницької області від 03.03.2015 року є безпідставними.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мав право посилатися на обставини, що встановлені рішенням Господарського суду Хмельницької області від 03.03.2015 року по справі № 924/175/15 за позовом ПП «Енергокомплект» до ПАТ «Хмельницькобленерго» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ФОП ОСОБА_4 про зобов'язання ПАТ "Хмельницькобленерго" відшкодування на користь ПП "Енергокомплект" доходів, які відповідач одержав або міг одержати від використання та збереження не належного йому майна, адже однією із сторін, стосовно якої встановлені зазначені обставини є ПАТ «Хмельницькобленерго», що і є відповідачем у даній справі за позовом ОСОБА_4

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Рішення суду ухвалене з дотриманням вимог процесуального і матеріального права, відповідає фактичним обставинам справи, тому підстав для його скасування або зміни в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 24 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 лютого 2019 року.

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ Л.М. Грох

/підпис/ А.М. Костенко

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк