КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №752/1300/19 головуючий у І інстанції: Хоменко В.С.
провадження 22-ц/824/9828/2019 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого Сліпченка О.І., Сушко Л.П., Мельника Я.С.

за участю секретаря: Ярмак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року про відмову у поновленні пропущеного строку на подання скарги ОСОБА_1 на дії та постанову приватного виконавця Гненного Дмитра Анатолійовича про опис та арешт майна у виконавчому провадженні, боржник - ОСОБА_2 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Паритет».

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась із вищевказаною скаргою.

Просила визнати дії приватного виконавця щодо винесення постанови про опис та арешт майна боржника від 04 січня 2019 року незаконними та скасувати постанову.

Крім того, заявляла клопотання про поновлення пропущеного строку на подання скарги, посилаючисьна те, що оскаржувану постановубуло отримано лише 13 січня 2019 року. До цього часу останній не було відомо про проведення вказаної виконавчої дії приватним виконавцем.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року в задоволенні клопотання про поновлення строку було відмовлено, а скаргу залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що приватний виконавець проводив дію з опису та арешту майна 04 січня 2019 року в той час, коли в приміщенні нікого не було, а відтак знати про проведення такої дії вона знати не могла, а оскаржувану постанову вона отримала 13 січня 2019 року, а тому вважає, що строк на подання скарги має бути поновлено.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходив.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Мельникова Л.В. підтримала позицію свого довірителя, інші належним чином повідомлені учасники не з`явились.

У відповідності до вимог ст.ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала не відповідає.

Відмовляючи в поновленні процесуального строку, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені скаржником підстави для поновлення строку подання заяви, не є поважними, оскільки скаржнику достовірно було відомо про проведення 04.01.2019 року виконавчої дії по опису та арешту майна, а тому, вважаючи, що приватним виконавцем було порушено її законні права та інтереси, мала можливість оскаржити його дії у встановленому порядку.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану постанову приватного виконавця було отримано ОСОБА_1 13 січня 2019 року.

Балкова звернулась до суду із скаргою 21 січня 2019 року.

Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_1 було відомо про проведення виконавчих дій з телефонної розмови є помилковим, оскільки належних доказів на підтвердження зазначеного матеріали справи не містять, а скаржником вказані дії приватного виконавця заперечуються.

З заяви ОСОБА_5 вбачається, що 04 січня 2019 року до приміщення, щодо якого було винесено оскаржувану постанову, з`явився невідомий чоловік, який представився приватним виконавцем, жодних документів на посвідчення своєї особи не надав, сфотографував приміщення та провів опис, провів телефонну розмову з ОСОБА_1 (а.с. 30).

Колегія суддів зауважує, що зазначена інформація у вищевказаній заяві не може вказувати на те, що ОСОБА_1 було відомо про винесення оскаржуваної постанови, а матеріали справи не містять інших доказів на підтвердження того, що скаржнику було відомо про проведення виконавцем дій щодо опису та арешту майна.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір не повно дослідив і оцінив обставини справи, помилково послався на заяву ОСОБА_5 , як на підтвердження тієї обставини, що скаржнику було відомо про проведення 04 січня 2019 року виконавчої дії по опису та арешту майна.

Оскільки, вищевказані обставини є недоведеними, а суд першої інстанції вважав їх встановленими, ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року у відповідності до вимог ст. 379 ЦПК Україин підлягає скасуванню, а справа направленню на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2019 року скасувати, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: