Справа № 242/525/17
Провадження № 6/242/226/19
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
19 вересня 2019 року м. Селидове
Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Селидове заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження,-
в с т а н о в и в:
01.07.2019 р. ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
В обґрунтування заяви зазначило, що 05.04.2017 р. рішенням Селидівського міського суду Донецької області з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором. 31.05.2017 р. між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2256-076/07Р від 11.12.2007 р., укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Просило змінити стягувача по справі № 242/525/17 з ПАТ КБ «Правекс-Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».
Сторони у судове засідання не з`явилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Дослідивши письмові докази по справі та обґрунтування поданої заяви, суд вважає, що в заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Відповідно до ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 ч.2 ст.11 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язнні (крім випадків, передбачених ст..515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через воєвиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до ч.1 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої сторони на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво заміна сторін чи третіх осіб (право попередників) іншою особою (правонаступником) у разі вибуття з процесу суб`єкта спірних чи встановлених судом правовідносин.
При процесуальному правонаступництві має місце перехід процесуальних прав та обов`язків під час процесу від однієї особи, яка була стороною або третьою особою у справі, до іншої, яка не брала участі у справі.
Основою процесуального правонаступництва є наступництво у матеріальних правах та обов`язках. У цивільному праві воно поділяється на універсальне та сингулярне, коли правонаступництво відбувається щодо всіх прав та обов`язків суб`єкта цивільних відносин, а також коли стосується лише певної частини таких прав та обов`язків.
Процесуальне правонаступництво є завжди загальним щодо матеріального. Тобто у цивільному процесі до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки, не може бути половинчастого (часткового) правонаступництва.
Отже, вступаючи у процес, правонаступник має довести своє право на правонаступництво прав та обов`язків конкретного суб`єкта цивільних процесуальних правовідносин.
Разом з цим, зі змісту копії договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-Банк» та Акту приймання-передачі, не вбачається чи виконані умови даного договору щодо настання подій, пов`язаних з переходом прав вимоги кредитора до боржника та не надано доказів на підтвердження оплати повної вартості прав вимоги за цим договором, як безумовної підстави для переходу прав кредитора. Крім того, суду надано Додаток І до договору із переліком кредитних договорів та договорів забезпечення неналежної якості, за змістом якого не вбачається можливим встановити, чи зазначений кредитний договір № 2256-076/07Р від 11.12.2007 р., укладений між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 , у даному Додатку.
Зазначені обставини є істотними для висновку про настання чи не настання юридичного факту переходу прав вимоги від первісного кредитора до наступного кредитора.
Отже, вступаючи в процес, правонаступник має довести своє право на наступництво прав та обов`язків конкретного суб`єкта цивільних процесуальних правовідносин.
В зв`язку з вищезазначеним, суд дійшов висновку, що заява не обґрунтована у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 442 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені заяви відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя