Головуючий у 1-й інстанції Подліпенець Є.О.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2019 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Кочегарової Л.М., Ткаченко Т.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Володарського районного суду Донецької області від 20 грудня 2018 року, ухваленого у складі судді Подліпенця Є.О., повний текст складено 26 грудня 2018 року,

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про зміну розміру аліментів і способу їх стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, посилаючись на наступне. Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 17.05.2010р. стягнуто аліменти з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7., в щомісячному розмірі 300грн. до повноліття дитини. На даний час присудженого матеріального забезпечення на дитину, для її лікування, навчання, оздоровлення, розвитку недостатньо, що ставить її з дитиною в скрутне матеріальне становище. Дічими нормами законодавства у ч. 2 ст. 182 СК України закріплено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наявності у платника аліментів від другого шлюбу ще однієї неповнолітньої дитини на утриманні, в уточненій редакції позовних вимог (а.с. 17-19) просила змінити спосіб стягуваних з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_4: зі стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 300грн. на стягнення аліментів у частці від всіх видів доходів батька дитини в розмірі 1/6 частки, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більш 10 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 20 грудня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надійшло.

Враховуючи положення ч. 13 ст. 7, ч. 4 ст. 274, ч. 1 ст. 368 ЦПК України, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги і подані до неї письмові пояснення позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5). Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Володарського районного суду Донецької області від 14.10.2010р.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 17.05.2010 року зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 300грн., починаючи з 01.10.2009 року до її повноліття (а.с. 6, 7).

Згідно довідки виконкому Темрюкської сільської ради від 25.08.2018р. № 583 дитина ОСОБА_4 проживає з матір'ю ОСОБА_2 (а.с. 8, 23).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначено жодної з підстав, які б свідчили про можливість зміни способу стягнення аліментів та не надано жодних доказів на підтвердження існування змін у майновому, сімейному стані сторін, стані здоров'я платника аліментів, дитини або одержувача аліментів, тощо.

З такими висновками суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийняту резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, практику Верховного Суду, втілену у постанові від 03 травня 2018 року по справі № 581/638/17-ц, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на законодавчо закріплену в абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України можливість змінювати розмір аліментів за заявою їх одержувача шляхом зміни способу їх присудження, в поєднанні з положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою як зміну власне обсягу (розміру) аліментів, так і зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відмовлюючи в задоволення позову, суд усунувся від розв'язання виниклого спору, кажучи про відсутність таких підстав, передбачених ст. 182 ЦК України, як: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника аліментів або їх одержувача. При цьому суд не зважив на положення національного матеріального закону, чинні на момент прийняття судового рішення, щодо розміру гарантованого мінімума по аліментам и і декларативних положень наведених міжнародних правових актів щодо прав дитини загалом, і економічних та соціальних прав зокрема.

Заявлений ОСОБА_2 позов фактично зводиться до вимог стягувача про зміну розміру і способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181, ст. 192 СК України).

Так, за ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За змістом ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей державних чи приватних органів, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними і законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" № 2037-VIII від 17.05.2017р., який набрав чинності 8 липня 2017 року, з урахуванням Закону № 2475- VIII від 03.07.2018р., внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, з 8.07.2017 року збільшився мінімальний розмір аліментів та зникло обмеження, за яким мінімальний розмір аліментів не розповсюджувався на аліменти, які стягувались у твердій грошовій сумі. Із вказаної дати мінімальний розмір аліментів на одну дитину становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, незалежно від того як стягуються аліменти: в частці від заробітку чи у твердій грошовій сумі.

У 2018 році для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" встановлено такі розміри прожиткового мінімуму: з 01 січня пo 30 червня - 1860гpн; з 01 липня по 30 листопада - 1944грн, а з 01 по 31 грудня - 2027грн.

Як встановлено, відповідач сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 300грн. щомісячно. Тож, позивач отримує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством.

Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

На ці положення закону щодо гарантійного рівня матеріального утримання дитини, чинні на поточний період, суд не зважив, а констатував лише в судовому рішенні відсутність змін у майновому, сімейному стані сторін, стані здоров'я платника аліментів, дитини або одержувача аліментів.

Прийняття Закону України Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни в бік збільшення розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Саме у такому мінімальному розмірі (50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), з огляду на гарантії прав дитини у спірних відносинах, державний виконавець фактично нараховує в своїй довідці аліменти, належні до сплати ОСОБА_3 (а.с. 69). Прийняття судового рішення про зміну аліментів на мінімально унормованому законодавцем рівні, в такому випадку, забезпечить юридичну єдність застосування чинного законодавства щодо розміру аліментів судом, органом примусового виконання судових рішень, та буде однозначним для тлумачення і виконання платником аліментів.

Крім того, поза увагою суду залишились відомості що погіршення стану здоров'я дитини, що перебуває на диспансерному обліку з 2011 року з приводу хронічного захворювання органів дихання, що, як підстава, регламентована ст. 192 СК України, підтвердилася наданими до суду апеляційної інстанції медичними довідками, і що безумовно, тягне за собою необхідність вкладення коштів на лікування дитини (а.с. 70-74).

Оскільки відповідач, не спрямувавши до апеляційного суду відзиву, не спростував наявність в нього работи, зокрема, засвідченої в рішенні суду 17.05.2010р., що передбачає систематичний заробіток, не стверджував про нерегулярність і мінливість отримуваного ним доходу, то колегія суддів доходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів. Заялений одержувачем аліментів розмір цієї частки (1/6), беручи до уваги інформування про наявність ще одного неповнолітнього утриманця у платника аліментів ОСОБА_3, є обґрунтованим.

В позовній заяві позивач просить присудити до стягнення змінений розмір аліментів за іншим способом їх сплати (в частці від доходу), починаючи з дня подання позову. Проте, такі вимоги в частині визначення початкового моменту сплати аліментів не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки від дня пред'явлення позову позову стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини (ч. 1 ст. 191 СК), як гарантія того з батьків, з ким проживає дитина, а не у даному спорі про зміну розміру аліментів і способу їх стягнення (ст. 192 СК), де у зміненому розмірі аліменти мають стягуватися від дня набрання чинності рішенням суду.

Тож, враховуючи ухвалення оскаржуваного рішення внаслідок порушення норм матеріального права, неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, таке рішення, з огляду на обґрунтованість апеляційної скарги позивача, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову згідно вищенаведеного мотивування з визначенням початку стягнення аліментів у зміненому розмірі з дня прийняття такого рішення судом апеляційної інстанції.

У зв'язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1057,20грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 20 грудня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів і способу їх стягнення задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів і спосіб їх стягнення, присуджений рішенням Володарського районного суду Донецької області від 17 травня 2010 року, що стягуються зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7:

стягнути зі ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт НОМЕР_5, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт НОМЕР_6, ІПН НОМЕР_4, зареєстрованої: АДРЕСА_2) на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 лютого 2019 року.

Стягнути зі ОСОБА_3 в дохід держави (ГУК у м.Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету - 22030106) судовий збір в розмірі 1057 (одна тисяча п'ятдесят сім) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.п. «а», «б», «в», «г» п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2019 року.

Судді С.А.Попова

Л.М.Кочегарова

Т.Б.Ткаченко