Справа № 594/899/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі - Козій Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Борщівської міської ради, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої окрім іншого входить 1/3 частина будинковолодіння АДРЕСА_1 . Поряд з тим зазначив, що на спадщину після смерті ОСОБА_3 претендує як спадкоємець за заповітом, оскільки ще за життя померла зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого усе своє майно заповіла йому.

Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може.

А тому, просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд в АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Борщівської міської ради секретар міської ради Чугаєвський В. подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у відсутності представника міської ради, при цьому зазначив що відповідач позов визнає.

Третя особа ОСОБА_2 подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутності, зазначивши що не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Королівка Борщівського району Тернопільської області померла ОСОБА_3 , що стверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 16 лютого 2018 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

За життя померла ОСОБА_3 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, належну частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , та все інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі земельну ділянку згідно державного акта Р2 №706644 від 23.09.2002 року та державного акта ЯГ №465478 від 25.10.2006 року, заповіла позивачу ОСОБА_1 .

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 17 липня 2015 року, посвідченого секретарем Королівської сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 50.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої крім іншого, входить 1/3 частина будинковолодіння АДРЕСА_1 , яку позивач прийняв, подавши 13 березня 2018 року заяву про прийняття спадщини, на підставі якої до майна померлої було відкрито спадкову справу за №27/2018. Крім того, 29 травня 2019 року ОСОБА_2 від імені позивача звернулася до нотаріальної контори з приводу видачі на ім`я позивача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спірного будинковолодіння, однак у цьому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно.

Наведене вбачається з листа Борщівської державної нотаріальної контори №352/02-14 від 29.05.2019 року та матеріалів спадкової справи № 27/2018, відкритої до майна померлої ОСОБА_3 .

Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння АДРЕСА_1 , відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , були його членами, що стверджено довідкою Борщівської міської ради № 259 від 15 липня 2019 року, а також копіями по господарських книг Королівської сільської ради за 1991-1995 роки. Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, померла ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/3 частину будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 . Однак, у визначеному законом порядку, за життя, не оформили своє право власності на належні їм частини будинковолодіння.

Рішенням №119 8 сесії 6 скликання Королівської сільської ради від 18 листопада 2011 року, ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 80 га, з них 0, 25 га для обслуговування житлового будинку та 0, 55 га для ведення особистого підсобного господарства.

Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли. Зазначене випливає з листа Борщівської державної нотаріальної контори № 352/02-14 від 29.05.2019 року, матеріалів спадкової справи № 27/2018, відкритої до майна померлої ОСОБА_3 .

Згідно характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 25 лютого 2019 року виготовленого СПД ФОП ОСОБА_6 , інвентаризаційна вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 282838 грн.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об`ємі.

На підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/3 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд, по АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Королівка Борщівського району Тернопільської області.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тих межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча: