Справа № 461/707/18 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/811/1553/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року м.Львів

Справа № 461/707/18

Провадження № 22ц/811/1553/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Фейір К.О.

з участю ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Галицького районного суду м. Львова, постановлену у м. Львові 10 квітня 2019 року (суддя Городецька Л.М.),

у справі

за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державних виконавців по виконанню рішення Галицького районного суду м. Львова від 9 грудня 2015 року, стягнення компенсації,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на дії та бездіяльність державних виконавців по виконанню рішення Галицького районного суду м. Львова від 9 грудня 2015 року. В обґрунтування скарги посилається на те, що у провадженні старшого Державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області перебував виконавчий лист № 461/10615/14-ц від 1 лютого 2016 року, виданий на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 9 грудня 2015 року у справі про стягнення з КС «Християнська злагода» на його користь боргу у сумі 34 677,35 грн. (виконавче провадження ВП № 53164982). Зазначає, що постановою від 27 грудня 2017 року виконавцем повернуто йому виконавчий документ, у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. Стверджує, що постанова державного виконавця є незаконною, оскільки він не вчинив жодної виконавчої дії щодо розшуку майна боржника, він не звертався до суду за встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника за межі України. Стверджує, що в порушення вимог ст.ст.26, 28 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем несвоєчасно надіслано стягувачеві документ виконавчого провадження, зокрема, постанова про відкриття виконавчого провадження від 22 грудня 2016 року надіслана 24 грудня 2016 року, а постанова про повернення виконавчого документі стягувачу 18 січня 2018 року. Просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Барнича В.М. від 27 грудня 2017 року про повернення стягувачу виконавчого документа № 461/10615/14-ц, виданого 1 лютого 2016 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з КС «Християнська злагода» на його (заявника) користь заборгованості в розмірі 34 677,35 грн. (виконавче провадження ВП № 53164982); визнати незаконною бездіяльність та дії державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Барнича В.М в частині невчинення в повному обсязі виконавчих дій, які призвели до невиконання вищезгаданого рішення суду, а також в частині винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 27 грудня 2017 року та несвоєчасного відкриття виконавчого провадження; визнати незаконною бездіяльність начальника Галицького відділу Державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Зорени П.І. при здійснені контролю за діями державного виконавця у виконавчому провадженні № 53164982 від 22 грудня 2016 року згідно виконавчого лисла № 461/10615/14-ц від 1 лютого 2016 року, виданого Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з КС «Християнська злагода» на його користь заборгованості в розмірі 34677,35 грн. Просить скаргу задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні скарги.

Ухвалу суду оскаржує ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги, посилаючись на її доводи. Стверджує, що дії державних виконавців порушують його права та інтереси. Також зазначає, що із начальника Зорени П.І. та державного виконавця Барнича В.М. Галицького відділу Державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області на його користь належить стягнути компенсацію за відрив від звичайних занять в сумі 4788,65 грн. та 266 грн. витрат, пов`язаних із прибуттям на судові засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з наступного.

Встановлено, що постановою старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Барнича В.М. від 27 грудня 2017 року ВП №53164982 стягувачу ОСОБА_2 повернуто виконавчий документ, у зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення (п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»).

У Галицькому відділі державної виконавчої служби м. Львова перебуває зведене виконавче провадження №51395701 про стягнення із КС «Християнська злагода» на користь фізичних осіб, юридичних осіб та держави коштів, що включає в себе 181 виконавче провадження на загальну суму 18 941 277,98 грн.

У це виконавче провадження включено виконавче провадження №53164982 з виконання виконавчого листа №461/10615/14-ц від 1 лютого 2016 року.

18 лютого 2019 року на підставі заяви стягувача та ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58408994.

У відділі державної виконавчої служби м. Львова на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження №57564539 про стягнення із КС «Християнська злагода» заборгованості на користь фізичних, юридичних осіб та держави.

18 лютого 2019 року державним виконавцем в порядку ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» приєднано виконавче провадження №58408994 до зведеного виконавчого провадження №57564539.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно із ч. 5 ст. 48 цього Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Встановлено, що з метою виконання виконавчого провадження №51395701, державний виконавець Барнич В.М. звернувся до Галицького районного суду м.Львова із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - керівника КС «Християнська злагода» Геша І.Ю.

Державним виконавцем Галицькому відділу поліції ГУ НП у Львівській області скеровано подання про притягнення до кримінальної відповідальності керівника КС «Християнська злагода» та перевірено інформацію про наявність у боржника рухомого та нерухомого майна, згідно витягів державних реєстрів.

Судом вірно встановлено, що державним виконавцем вчинено усі необхідні дії з метою належного виконання виконавчого провадження.

Несвоєчасне надіслання державним виконавцем ОСОБА_2 копії постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про повернення виконавчого провадження не є достатньою підставою для скасування постанови.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п.9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови держаний виконавець діяв у відповідності до вимог закону, його дії були направлені на виконання рішення Галицького районного суду м.Львова, яке набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 10 квітня 2019 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді