Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 682/2631/18

провадження № 61-708св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 січня 2019 року у складі колегії суддів: Янчук Т. О., Купельського А. В., Спірідонової Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння як безпідставно набутого.

Тогож дня ОСОБА_1 подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, у якій просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, заборони користування товарно-матеріальними цінностями та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у доступі до майна, розташованого на АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що з 03 серпня 2018 року він не може потрапити до нежитлового приміщення на АДРЕСА_1 , наданого йому в користування на підставі договору про спільне користування нежитловим приміщенням від 30 квітня 2016 року. Водночас відповідач відвантажує продукцію та вивозить її за межі зазначеного нежитлового приміщення.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2018 року у складі судді Маршал І. М. відкрито провадження у справі.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Забезпечено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, як безпідставно набутого, шляхом: накладення арешту на майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_2 користуватись майном, що знаходиться по АДРЕСА_1 ; зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у доступі до майна, що знаходиться в будівлі по АДРЕСА_1 , а саме: котел опалювальний водогрійний твердопаливний стальний побутовий типу «Ретра-ЗМ» потужністю 100 кВт; котел опалювальний водогрійний твердопаливний стальний побутовий типу «Ретра-ЗМ», модель Ретра 100-ЗМ потужністю 100 кВт (дата випуску 17 лютого 2017 року, заводський номер Б 9?334); фарбувальна камера; готова продукція та товарно-матеріальні цінності (дзеркала, дзеркальні шафи, пенали, тумби й умивальники та інші товарно-матеріальні цінності), всього 345 найменувань.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, нівелюватимуть ті негативні наслідки, які можуть настати у результаті невжиття заходів забезпечення позову, не тягнуть майнових наслідків при забороні відповідачу здійснювати певні дії, і, на переконання суду, невжиття таких заходів істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 17 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2018 року скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явлення позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2018 року встановлено, що цей спір має розглядатися за територіальною підсудністю саме за місцем проживання відповідача - Балаклійським районним судом Харківської області. А тому ухвала Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2018 року про забезпечення позову у цій справі підлягає скасуванню, оскільки розгляд цієї заяви за правилами територіальної підсудності віднесено до компетенції іншого суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У лютому 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції скасована з підстави, яка не передбачена нормами ЦПК України, а саме: неповноважність суду. Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції вийшов за межі апеляційної скарги.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У квітні 2019 року ОСОБА_2 подав до суду відзив на касаційну скаргу, у якому просив залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Надходження касаційної скарги до суду Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Славутського міськрайонного суду Хмельницької області.

Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанції

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною четвертою статті 41 Конституції України і статтею 32 ЦК України визначено непорушність права власності.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості.

Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано наклав арешт на майно, що знаходиться у будівлі АДРЕСА_1 ; заборонив ОСОБА_2 користуватись майном, що знаходиться за зазначеною вище адресою та зобов`язав ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у доступі до цього майна.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, апеляційний суд виходив з формальних підстав, а саме того, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 листопада 2018 року скасовано ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2018 року про відкриття провадження у справі, а справу за підсудністю направлено до Балаклійського районного суду Харківської області, а тому саме цей суд має вирішувати питання про забезпечення позову. На підставі викладеного апеляційний суд дійшов неправильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Згідно із статтею 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Ураховуючи наведене, постанова апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу положень статті 413 ЦПК України є підставою для її скасування із залишенням в силі ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 січня 2019 року скасувати та залишити в силі ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 вересня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк