Ухвала

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 545/3234/17

провадження № 61-10220ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 02 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2018 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 02 серпня 2019 року.

Заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення повноліття дитиною.

Стягнення аліментів проводиться починаючи з дати подачі позову до суду, а саме з 03 листопада 2017 року.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль Dacia Logan, номерний знак НОМЕР_1 та виділено його ОСОБА_2 в натурі, припинивши право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку у спільній частковій власності зі сплатою грошової компенсації в розмірі 42 585 грн 50 коп.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 02 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2018 року визнано неподаною та повернуто заявникові.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, скасувати заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2018 року і ухвалу Полтавського апеляційного суду від 02 серпня 2019 року, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження в частині оскарження заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2018 року необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що заочне рішення суду першої інстанції не переглядалось по суті в порядку апеляційного провадження, тому у відкритті касаційного провадження в частині оскарження вказаного судового рішення необхідно відмовити.

Крім цього, касаційна скарга ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Полтавського апеляційного суду від 02 серпня 2019 року подана з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті касаційна скарга відправлена до Верховного Суду 07 вересня 2019 року.

Так, відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, зазначаючи, що ухвалу Полтавського апеляційного суду від 02 серпня 2019 року отримав 08 серпня 2019 року засобами поштового зв`язку, однак при цьому не надає до суду касаційної інстанції жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, у зв`язку з чим наведені у заяві підстави не можна вважати поважними.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Несвоєчасне отримання копії судового рішення не змінює визначений законом строк і порядок касаційного оскарження, а може бути лише підставою для його поновлення у разі подання відповідної заяви з наданням доказів.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підстав пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, касаційну скаргу в частині оскарження ухвали Полтавського апеляційного суду від 02 серпня 2019 року слід залишити без руху та роз`яснити заявнику про необхідність надання доказів, що підтверджують дату отримання ухвали суду апеляційної інстанції 08 серпня 2019 року (копія конверту, копія повідомлення про вручення поштового відправлення, довідка поштового відділення зв`язку тощо).

Крім того, в порушення вимог пункту 3 частини 4 статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документу, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документу, що підтверджує підстави звільнення заявника від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921 грн.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою, ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 384 грн 20 коп.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 384 грн 20 коп.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Таким чином, касаційну скаргу в частині оскарження ухвали Полтавського апеляційного суду від 02 серпня 2019 року щодо несплати судового збору також необхідно залишити без руху та надати заявнику строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393, 394 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2018 року відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Полтавського апеляційного суду від 02 серпня 2019 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо сплати судового збору касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові, а у разі неподання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження або визнання наведених підстав його пропуску неповажними у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко