Постанова

Іменем України

31 липня 2019 року

м. Київ

справа № 735/1411/16-ц

провадження № 61-32427св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Ступак О. В.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О.,Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Бахмацька місцева прокуратура в інтересах держави в особі Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області,

відповідачі - ОСОБА_1 , Коропська районна державна адміністрація Чернігівської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області на рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Онищенко О. І., Губар В. С., Шитченко Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

Прокурор Бахмацької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області звернувся до суду з позовами до ОСОБА_1 та Коропської районної державної адміністрації Чернігівської областіпро визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, вказуючи на те, що 26 січня 2012 року між Коропською районною державною адміністрацією Чернігівської області та ОСОБА_1 на підставі розпорядження Коропської районної державної адміністрації від 28 вересня 2011 року № 303 укладено:

- договір оренди № 3 земельної ділянки сільськогосподарського призначення, в тому числі ріллі, площею 97,2050 га, що знаходиться на землях запасу та резерву Атюшівської сільської ради Коропського району, для ведення фермерського господарства;

- договір оренди № 2 земельної ділянки сільськогосподарського призначення, в тому числі ріллі, площею 185,8833 га, що знаходиться на землях запасу та резерву Атюшівської сільської ради Коропського району, для ведення фермерського господарства;

- договір оренди № 1 земельної ділянки сільськогосподарського призначення, в тому числі ріллі, площею 92,4272 га, що знаходиться на землях запасу та резерву Атюшівської сільської ради Коропського району, для ведення фермерського господарства;

- договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, в тому числі ріллі, площею 48,5511 га, що знаходиться на землях запасу та резерву Атюшівської сільської ради Коропського району, для ведення фермерського господарства;

- договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, в тому числі ріллі, площею 57,2895 га, що знаходиться на землях запасу та резерву Атюшівської сільської ради Коропського району, для ведення фермерського господарства;

- договір оренди № 5 земельної ділянки сільськогосподарського призначення, в тому числі ріллі, площею 83,5401 га, що знаходиться на землях запасу та резерву Атюшівської сільської ради Коропського району, для ведення фермерського господарства;

- договір оренди № 4 земельної ділянки сільськогосподарського призначення, в тому числі ріллі, площею 82,0155 га, що знаходиться на землях запасу та резерву Атюшівської сільської ради Коропського району, для ведення фермерського господарства.

Вказані договори оренди зареєстровані у Відділі Держкомзему у Коропському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 09 квітня 2012 року за № 03321, № 03320 , № 03319 , № 03325 , № 03324 , № 03323 , № 03322 .

ОСОБА_1 прийняла земельні ділянки: площею 97,2050 га з кадастровим номером НОМЕР_7 ; площею 185,8833 га з кадастровим номером НОМЕР_8 ; площею 92,4272 га з кадастровим номером НОМЕР_9 ; площею 48,5511 га з кадастровим номером НОМЕР_10 ; площею 57,2895 га з кадастровим номером НОМЕР_11 ; площею 83,5401 га з кадастровим номером НОМЕР_12 ; площею 82,0155 га з кадастровим номером НОМЕР_8 , що знаходяться на землях запасу та резерву Атюшівської сільської ради Коропського району для ведення фермерського господарства, про що свідчить акт приймання-передачі земельної ділянки від 26 січня 2012 року.

Відповідно до підпункту 2.1.1 строк дії договорів становить 49 років.

Прокурор посилався на те, що вказані договори оренди землі було укладено з порушенням вимог земельного законодавства, оскільки всупереч вимог та умов договору, приймання-передачі земельної ділянки в оренду відбулася до державної реєстрації договору, технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок не проводилась та не була затверджена Коропською районною радою, що свідчить про невірне визначення розміру орендної плати, яка є істотною умовою договору оренди землі, з порушенням процедури, визначеної Законом України «Про оренду землі», Податкового кодексу України (далі - ПК України), Закону України «Про оцінку земель», що призвело до ненадходження до бюджету значної суми коштів.

В порушення частини сьомої статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки були надані не єдиним масивом.

У зв`язку з вищенаведеним, прокурор просив суд визнати недійсними:

- договір оренди № 3 земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 97,2050 га, що знаходиться на території Атюшівської сільської ради Коропського району Чернігівської області, укладений 26 січня 2012 року між Коропською районною державною адміністрацією Чернігівської області та ОСОБА_1 , зареєстрований у Відділі Держкомзему у Коропському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 квітня 2012 року за № 03321;

- договір оренди № 2 земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 185,8833 га, що знаходиться на території Атюшівської сільської ради Коропського району Чернігівської області, укладений 26 січня 2012 року між Коропською районною державною адміністрацією Чернігівської області та ОСОБА_1 , зареєстрований у Відділі Держкомзему у Коропському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 квітня 2012 року за № 03320;

- договір оренди № 1 земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 92,4272 га, що знаходиться на території Атюшівської сільської ради Коропського району Чернігівської області, укладений 26 січня 2012 року між Коропською районною державною адміністрацією Чернігівської області та ОСОБА_1 , зареєстрований у Відділі Держкомзему у Коропському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 квітня 2012 року за № 03319;

- договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 48,5511 га, що знаходиться на території Атюшівської сільської ради Коропського району Чернігівської області, укладений 26 січня 2012 року між Коропською районною державною адміністрацією Чернігівської області та ОСОБА_1 , зареєстрований у Відділі Держкомзему у Коропському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 квітня 2012 року за № 03325;

- договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 57,2895 га, що знаходиться на території Атюшівської сільської ради Коропського району Чернігівської області, укладений 26 січня 2012 року між Коропською районною державною адміністрацією Чернігівської області та ОСОБА_1 , зареєстрований у Відділі Держкомзему у Коропському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 квітня 2012 року за № 03324;

- договір оренди № 5 земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 83,5401 га, що знаходиться на території Атюшівської сільської ради Коропського району Чернігівської області, укладений 26 січня 2012 року між Коропською районною державною адміністрацією Чернігівської області та ОСОБА_1 , зареєстрований у Відділі Держкомзему у Коропському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 квітня 2012 року за № 03323;

- договір оренди № 4 земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 82,0155 га, що знаходиться на території Атюшівської сільської ради Коропського району Чернігівської області, укладений 26 січня 2012 року між Коропською районною державною адміністрацією Чернігівської області та ОСОБА_1 , зареєстрований у Відділі Держкомзему у Коропському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 квітня 2012 року за № 03322,

та стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь прокуратури Чернігівської області сплачений судовий збір у розмірі 9 646,00 грн.

Ухвалою Коропського районного суду Чернігівської області від 09 березня 2017 року справи за позовними заявами Бахмацької місцевої прокуратури, поданими в інтересах держави в особі Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області, до ОСОБА_1 , Коропської районної державної адміністрації об`єднані в одне провадження.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року позов Бахмацької місцевої прокуратури, поданими в інтересах держави в особі Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області задоволено. Визнано недійсними договори оренди: № 1, № 2, № 3, № 4, № 5 земельних ділянок, договір оренди земельної ділянки площею 57,2895 га, договір оренди земельної ділянки площею 48,5511 га, укладені 26 січня 2012 року між Коропською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 та Коропської районної державної адміністрації на користь прокуратури Чернігівської області судовий збір в розмірі по 4 823,00 грн з кожного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що за відсутності розробленої та затвердженої нормативної грошової оцінки земельних ділянок розмір орендної плати в оспорюваних договорах визначено з порушенням вимог законодавства, що відповідно до положень статей 203, 215 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) є підставою для визнання їх недійсними.

Також суд врахував, що ОСОБА_1 в своїй заявах про надання земельних ділянок в оренду не вказала мету отримання земельних ділянок, обґрунтування їх розмірів, можливості обробляти земельну ділянку, що суперечило вимогам статті 7 Закону України «Про фермерське господарство».

Не погоджуючись з указаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу .

В апеляційній скарзі відповідач зазначила, що Закон України «Про фермерське господарство» не містить заборони як на передачу кількох земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства, кожна з яких виділяється єдиним масивом, так і створення фермерського господарства на базі кількох орендованих земельних ділянок. Також ОСОБА_1 зазначала, що вона є фізичною особою-підприємцем та керівником фермерського господарства, а відтак ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року скасовано. У задоволенні позовних вимог Бахмацької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області до ОСОБА_1 , Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок відмовлено. Стягнуто з прокуратури Чернігівської області на користь ОСОБА_1 10 610,60 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, виходив із того, що звернення прокуратури з позовом до суду на захист порушених економічних інтересів держави у земельній сфері полягає у відновленні надходження до бюджету земельного податку у вигляді орендної плати у розмірі, передбаченому ПК України, механізм сплати якого прямо передбачено ПК України, тобто існує законодавчо врегульоване вирішення спірного питання, тому застосування такого способу захисту, як визнання правочинів недійсними, не відповідає суспільним інтересам та не є пропорційним переслідуваним цілям, а допущені органами влади порушення при передачі майна у власність особи можуть бути відновлені шляхом укладання додаткової угоди та не є безумовною підставою для повернення цього майна державі.

Також апеляційний суд дійшов висновку про те, що визнання договорів оренди недійсними неможливе без одночасного оскарження рішення про виділення цієї землі в оренду.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга заступника прокурора Чернігівської області, в якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2017 року, а рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року - залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, ухвалюючи рішення у справі, вибірково застосував норми ПК України, залишивши поза увагою спеціальні норми, передбачені Законами України «Про оцінку землі» та «Про оренду землі», не дав оцінки доводам позивача про невідповідність умов оспорюваних договорів оренди чинному законодавству що до розміру орендних платежів. Суд не врахував, що відділом Держгеокадастру у Коропському районі Чернігівській області листом від 15 січня 2016 року вже було запропоновано ОСОБА_1 привести договори оренди землі у відповідність до вимог чинного законодавства та врегулювати спірне питання про розмір орендних платежів у добровільному порядку. Проте на час подання цієї касаційної скарги відповідачем не вжито жодних заходів щодо розроблення нормативної грошової оцінки цих земельних ділянок та внесення відповідних змін до договорів.

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв`язку надійшли додаткові пояснення заступника прокурора Чернігівської області щодо неправомірності стягнення з прокуратури області на користь ОСОБА_1 судового збору.

Станом на дату постановлення цієї постанови від інших учасників справи не надходило заперечень на касаційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано з Коропського районного суду Чернігівської області матеріали справи № 735/1411/16-ц та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року касаційне провадження № 61-32427ск18 призначено судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2019 року справу № 735/1411/16-ц призначено до судового розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, виходячи за межі доводів касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга заступника прокурора Чернігівської області підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що розпорядженням Коропської районної державної адміністрації від 28 вересня 2011 року № 303 затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель запасу та резервного фонду загальною площею 646,9117 га у межах Атюшівської сільської ради (за межами населеного пункту) для ведення фермерського господарства; надано ОСОБА_1 в оренду терміном на 49 років земельні ділянки за рахунок земель запасу та резервного фонду загальною площею 676,9117 га у межах Атюшівської сільської ради (за межами населеного пункту) для створення фермерського господарства; затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду за рахунок земель запасу загальною площею 99,2813 га у межах Оболонської сільської ради (за межами населеного пункту) для ведення фермерського господарства; надано ОСОБА_1 в оренду терміном на 49 років земельні ділянки за рахунок земель запасу загальною площею 99,2813 га у межах Оболонської сільської ради (за межами населеного пункту) для створення фермерського господарства.

26 січня 2012 року між Коропською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договори оренди землі: № 1, № 2, № 3, № 4, №5, згідно з якими орендареві було передано в оренду земельні ділянки із земель запасу та резерву для ведення фермерського господарства площею відповідно 92,4272 га, 185,8833 га, 97,2050 га, 82,0155 га, 83,5401 га, а також договори оренди земельної ділянки площею 57,2895 га та площею 48,5511 га.

Умовами цих договорів нормативна грошова оцінка земельних ділянок станом на 01 січня 2012 року визначена у розмірах відповідно: 8 0230 63,29 грн, 1 879 266,93 грн, 865 033,63 грн, 786 319,94 грн, 620 714,32 грн, 456 612,82 грн, 456 612,82 грн. Також умовами оспорюваних договорів визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі відповідно 13 639,1 грн, 31 947,59 грн, 14 705,51 грн, 13 367,44 грн, 10 552,07 грн, 7 762,37 грн, 5 753,82 грн на рік, що становить 17 розмірів земельного податку, та перераховується на рахунок Атюшівської сільської ради щомісячно рівними частками до тридцятого числа місяця, наступного за звітним.

26 січня 2012 року між Коропською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ОСОБА_1 складені акти прийому-передачі земельних ділянок в оренду.

Відповідно до змісту листів відділу Держгеокадастру у Коропському районі Чернігівської області від 07 листопада 2016 року та 22 листопада 2016 року нормативна-грошова оцінка земельних ділянок, наданих в оренду ОСОБА_1 , не проводилась. Керівником відділу неодноразово проводились бесіди з орендарями земель державної власності, розмір орендної плати по договорах оренди яких менше 3%, та надсилалися письмові звернення.

У січні 2016 року на адресу ОСОБА_1 надсилався лист відділом Держгеокадастру у Коропському районі, в якому наголошувалося на необхідності термінового розроблення нормативної грошової оцінки земельних ділянок та подальшого затвердження її на сесії районної ради і укладення додаткових угод з встановленням розміру орендної плати на рівні не менше 8% від нормативної грошової оцінки.

Відповідно до інформації Коропської районної ради рішення про затвердження технічної документації з визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, на території Атюшівської, Деснянської (до перейменування Свердловської), Мезинської сільської ради нею не приймалися.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Частиною першою статті 15 ЦПК України 2004 року передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, з цивільних і земельних відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з частинами першою та другою статті 1 Господарського процесуального кодексу Україниу редакції закону від 06 листопада 1991 року № 1798-XII (далі - ГПК України 1991) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 ГПК України 1991 року, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим кодексом, - фізичні особи, яким пред`явлено позовну вимогу (частини друга та третя статті 21 ГПК України 1991 року).

Отже, на момент звернення до суду у цій справі сторонами у господарському процесі за загальним правилом могли бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 12 ГПК України 1991 року господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Статтею 20 ГПК України 1991 року визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю) крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Особливості участі прокурора в розгляді справ визначено статтею 45 ЦПК України 2004 року, статтею 29 ГПК України 1991 року, за змістом положень яких у разі прийняття судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

У справі, що переглядається, прокурор звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсними укладені відповідачами договори оренди землі.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»).

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього.

За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц (провадження № 14-5цс18) та від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц (провадження 14-157цс18).

Висновки за результатами розгляду справи

Вирішуючи спір, апеляційний суд не надав належної оцінки тому, що прокурор заявив вимоги до ОСОБА_1 , яка за інформацією Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України 17 квітня 2012 року зареєструвала фермерське господарство «Коропське», тобто до пред`явлення позову, що свідчить про створення нею юридичної особи (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»), відтак, спір за своїм суб`єктним складом й характером правовідносин має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має, зокрема, право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 414 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

Враховуючи те, що позовні вимоги мають розглядатися за правилами господарського, а не цивільного судочинства, Верховний Суд вважає, що рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2017 року необхідно скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись статтями 255, 400, 409, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області задовольнити частково.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2017 року та рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Бахмацької місцевої прокуратури, поданого в інтересах держави в особі Головного Управління Держгеокадастру у Чернігівській області, до ОСОБА_1 , Коропської районної державної адміністрації Чернігівській області про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок закрити.

Роз`яснити позивачу право звернутися з відповідним позовом до суду господарської юрисдикції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО. В. Ступак
Судді:І. Ю. Гулейков
А. С. Олійник
С. О. Погрібний
Г. І. Усик