Справа № 203/2066/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Ркоян Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заінтересована особа ОСОБА_1, про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», в якій зазначено, що 07.08.2015 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчий документ у справі №203/2066/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначений виконавчий документ було втрачено, що підтверджується відповіддю виконавчої служби. В звязку з цим, представник банку просив видати дублікати виконавчих листів, визнати поважними при чини пропуску строку для їх предявлення до примусового виконання та поновити останній.

В призначенні судове засідання представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» не зявився. В поданій заяві просив розглянути останню без його участі.

Заінтересована особа відповідач у справі ОСОБА_1 до суду також не зявилась, про причини неявки не повідомила.

З огляду на подану представником банку заяву, неповідомлення заінтересованої особи про причини своєї неявки, суд у відповідності до положень ч.3 ст.211, ч.2 ст.247, ч.3 ст.433 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи за наявними матеріалами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в заяві доводи та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для предявлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно ч.ч.1,2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, що діяв на момент ухвалення рішення та видачі виконавчих листів, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року.

Відповідно до п.5 Розділу XIII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно ч.ч.1,6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий редакції встановлено, що виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Стягувач, який пропустив строк предявлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Підпунктом 17.4 п.17 ч.1 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України визначено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» (№3236/03) 03.04.2008 року, установив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (пункт 41 рішення).

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів цивільної справи №203/2066/15-ц, заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.05.2015 року було задоволено позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказане заочне рішення не оскаржувалося та набрало законної сили в загальному порядку 09.06.2015 року.

На виконання вказаного рішення Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 07.08.2015 року було видано виконавчі листи, які з копією заочного рішення згідно розписки було отримано представником банку 17.08.2015 року.

Строк предявлення для примусового виконання виконавчого листа в частині стягнення заборгованості за кредитним договором зазначено до 09.06.2016 року.

10.01.2019 року представник банку звернувся до суду з заявою про видачу дублікату зазначеного вище виконавчого листа, посилаючись на його втрату.

На підтвердження цього, до заяви було долучено лист Центрального ВДВС м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 24.04.2018 року, в якому зазначено, що виконавчий лист, виданий Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 07.08.2015 року по справі №203/2066/15-ц, перебував на виконанні у вказаному відділі в період з 29.08.2016 року по 20.09.2016 року. Згідно АСВП 20.09.2016 року виконавче провадження було закінчено відповідно до п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», в звязку з тим, що боржник ОСОБА_1 отримує доходи у Рацівській сільській раді Чигиринського району Черкаської області та до відділу надійшла заява стягувача про направлення виконавчого документу за місцем роботи боржника до Чигиринського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Оригінал виконавчого документу та постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем було надіслано до вказаного відділу, але надати будь-які докази відправки не має можливості, оскільки реєстр відправки кореспонденції згідно із вимогами законодавства зберігається один рік. Отже оригінал виконавчого документу слід вважати втраченим при пересилці.

Поряд з цим, суд враховує, що наведені в листі обставини не є свідченням втрати виконавчого документу та представником банку до заяви не надано доказів звернення до Чигиринського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з приводу надходження до вказаного відділу виконавчого листа та перебування його на виконанні.

Крім того, надання банком до поданої заяви копії виконавчого листа також ставить під сумніви факт його дійсної втрати стягувачем.

В звязку з цим, оскільки заявником не доведено належними та допустимими доказами факт втрати виконавчого документу та не перебування його на виконанні, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» в діючий редакції ст.ст.2,12,76-81,247,258-261,433, пп.17.4 п.17 ч.1 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заінтересована особа ОСОБА_1, про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.