Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

30.07.2019 Справа №607/8660/19

30 липня 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Бойко І.І.

- за участю представник позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання її такою, що втратила право на користування будинком за АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона є власником будинку по АДРЕСА_1 . У даному будинку крім неї, також зареєстрована відповідач ОСОБА_3 , яка є її внучкою. Відповідач більше року не проживає за вищевказаною адресою без поважних причини, не приймає участі в утриманні житла та не цікавиться ним. Будь-які особисті речі відповідача у спірному житлі відсутні.

Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, просить визнати останню такою, що втратила право користування спірним будинком.

Позивач ОСОБА_2 в судове засіданні не з`явилася, хоча про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Попередньо подала заяву про розгляд справи без її участі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та не заперечила щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки. Відзив та заперечення на позов не подавала.

На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що власником житлового будинку за АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , що підтверджується реєстраційним посвідченням від 10 квітня 1995 року, виданим Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації.

Як слідує з копії будинкової книги, ОСОБА_3 з 09 липня 1997 року зареєстрована у житловому будинку за АДРЕСА_1 .

З акту від 04 грудня 2018 року, складеного ПП «Східний масив» встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована, але не проживає понад 19 років у житловому будинку за АДРЕСА_1 .

Факт не проживання відповідача за даною адресою більше року без поважних причин підтвердила також допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , яка є сусідом позивача та даний факт їй достовірно відомий.

ОСОБА_4 пояснила, що з дитинства проживає по АДРЕСА_2 та є сусідкою позивача. Відповідач є внучкою позивача, її подругою дитинства та проживала за даною адресою. Однак, після закінчення школи виїхала до матері за межі України. Вказане житло залишила добровільно та з того часу за даною адресою не проживає.

Відповідач в судове засідання не з`явилася та будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надала.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником спірного житлового будинку, де зареєстрована відповідач ОСОБА_3 .

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не є членом сім`ї позивача, не проживає у спірному житловому будинку без поважних причин, не цікавиться будинком, не приймає участі в його утримані та не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не зверталася. Дане житло залишила добровільно.

Вказаними діями відповідач порушує та обмежує права позивача, як власника житла, на користування та розпорядження власністю.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком за АДРЕСА_1 .

Відповідач у судове засідання не з`явилася та не представила суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування будинком за АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 30 липня 2019 року.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька