Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 593/643/16-ц

провадження № 61-23452св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 28 березня 2017 року у складі суддів: Ткач О. І., Гірського Б. О., Бершадської Г. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_1 ,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про припинення земельного сервітуту. Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Бережанського районного суду від 19 червня 2006 року ОСОБА_1 встановлено постійний земельний сервітут на право проїзду транспортного засобу для вивозу нечистот із септика належною йому земельною ділянкою. Враховуючи те, що він має на меті використовувати землю за своїм цільовим призначенням, а саме: для будівництва та обслуговування житлового будинку та збільшення площі господарської будівлі і на даний час існують інші способи викачування нечистот та проведено реконструкції вул. Лисенка, просив земельний сервітут ОСОБА_1 припинити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач пояснила, що належний їй септик знаходиться на відстані 40 метрів від вул. Лисенка, на яку може заїхати асенізаційний автомобіль, однак наявні асенізаційні автомобілі, які є у розпорядженні МКП «Добробут» м. Бережани, можуть викачувати нечистоти із септика на максимальній відстані лише 8-12 метрів, а за сприянням рельєфу місцевості та надання додаткового шлангу - на відстані лише 14 метрів. Покази відповідача в цій частині підтверджуються довідкою Бережанського МКП «Добробут» за № 1509 від 31 травня 2016 року, згідно якої з врахуванням потужності двигуна насоса асенізаційного автомобіля марки ГАЗ-53, яким на замовлення громадян проводиться викачування септиків, він спроможний проводити викачування нечистот із септиків, які знаходяться на максимальній відстані 8-12 метрів, а за сприянням рельєфу місцевості та надання додаткового шлангу - на відстані 14 метрів. Той факт, що асенізаційний автомобіль не має технічної можливості проводити викачку септика, який знаходиться на відстані 40 метрів, підтверджується також оголошеною у судовому засіданні довідкою № 2408/16 від 04 листопада 2016 року, яка свідчить про те, що КП «Тернопільводоканал» не має технічної можливості надати послугу із викачування септика на відстані 40 метрів. На виїзному судовому засіданні 06 жовтня 2016 року представники позивача продемонстрували можливість викачування нечистот у асенізаційний автомобіль по вул. Лисенка із септика, який знаходиться на відстані 47 метрів від автомобіля і для цього позивачем використовувався асенізаційний автомобіль МКП «Добробут» та придбаний представниками позивача глибинний насос марки «Horwater-1,1 КВ», спеціальні шланги, однак суд вважає, що у такий спосіб викачувати септик відповідач не матиме можливості. Із пояснень захисника відповідача та допитаних у якості свідків працівників асенізаційного автомобіля видно, що на практиці викачка септика відбувається за 8-10 хвилин. Показову викачку септика представники позивача проводили близько 1 години і при цьому було викачано лише 20-25 см септика, тобто у такий спосіб викачку потрібно буде проводити не менше, як шість годин, а крім цього, під час проведення викачування все подвір`я позивача було просочено нечистотами, а тому під час проведення показового викачування септика стояв нестерпний стійкий сморід. Крім цього, запрошений у якості спеціаліста представник МКП «Добробут» ОСОБА_4 пояснив, що показова викачка із септика проводилася за участі працівників МКП «Добробут», які протягом години сиділи зверху на асенізаційній машині і тримали шланг для того, щоб нечистоти могли потрапляти до бочки асенізаційного автомобіля, однак цей транспортний засіб не розрахований на проведення такої викачки, бо він не обладнаний спеціальною драбиною, такий спосіб викачки септика є порушенням Правил техніки безпеки. Крім вже здобутих в судовому засіданні доказів, той факт, що відповідач ОСОБА_1 іншим способом проводити викачку належного їй септика, окрім використання встановленого у 2006 році рішенням Бережанського районного суду сервітуту, не має можливості, суд переконав і представлений представником Бережанської міської ради та оглянутий у судовому засіданні акт, складений 19 липня 2016 року комісією Бережанської міської ради в складі в. о. міського голови Адамовича П. П., начальника відділу житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури міської ради Халупника З. О., начальника земельного відділу міської ради Мартинюк О. О., головного інженера МКП «Добробут» Богданця Б. Л., депутата міської ради Грабар Р. М. , який підтвердив, що ширина воріт відповідача становить 2 м 20 см., що обмежує можливість заїзду асенізаційного транспорту на подвір`я ОСОБА_1 та при заїзді асенізаційної машини з вулиці Лисенка викачати септик технічно неможливо. Вищевказана комісія також дійшла висновку про те, що відповідач не має реальної можливості влаштувати септик в іншому місці, більш доступнішому для проведення безперешкодної викачки, оскільки згідно пункту 2.13 ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудівників України» вказано, що відстань від житлових будинків та літньої кухні повинна становити до фільтруючого колодязя - 8 метрів, до септика - 5 метрів, тобто, враховуючи викладене, вищевказана комісія прийшла до висновку, що проїзд асенізаційного транспорту через існуючий заїзд ОСОБА_6 з АДРЕСА_1 , на якій накладено сервітут, є найбільш оптимальним варіантом для очищення існуючого септика ОСОБА_1 , що в свою чергу свідчить про те, що потреба у встановленому рішенням суду сервітуті не відпала.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 28 березня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено. Припинено земельний сервітут, який встановлений рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 19 червня 2006 року, на право проїзду транспортним засобом для вивозу нечистот із септик ОСОБА_1 через земельну ділянку ОСОБА_3 зі сторони АДРЕСА_1 .

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо встановлення факту неможливості ОСОБА_7 вивезення нечистот в будь-який інший спосіб, після реконструкції вул. Лисенка, окрім застосування земельного сервітуту. Судом першої інстанції при вирішенні спору не дано оцінку тому, що на сьогоднішній день існують інноваційні технології стосовно очищення септику на земельних ділянках з обмежених заїздом, які передбачають придбання персональних насосів, асенізаторських пилососів та біопрепаратів, які активно переробляють органіку і те, що ОСОБА_1 та члени її сім`ї через неприязні стосунки з позивачем не намагаються знайти та застосувати інші методи очищення септика.Доводи ОСОБА_1 про її скрутне матеріальне становище, яке позбавляє її можливості придбати додаткове обладнання, або застосувати інші способи для очищення септику, суд не приймає до уваги, оскільки із матеріалів справи вбачається, що в облаштування двору, а саме: встановлення огорожі та бруківки, вкладено значні кошти. Таким чином, у відповідача є інші методи та способи, які вона може обрати для очищення септика, при яких суміжній землекористувач зазнає найменше незручностей.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підстави касаційного оскарження обґрунтовано тим, що апеляційний суд не вказав, які інноваційні технології має застосовувати ОСОБА_1 для викачки нечистот. Встановлення земельного сервітуту є єдиною можливістю викачки нечистот із септика.

(2) Позиція позивача

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що відповідач цілком спроможна вирішити питання заїзду до свого септика через власну земельну ділянку, а спірну земельну ділянку він має намір використовувати для городництва.

Рух справи у суді касаційної інстанції

14 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду, а 05 червня 2019 року - судді-доповідачу Штелик С. П.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті З ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної

Інстанцій

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Суди установили, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії 11-ТР № 011417, виданого 22 січня 2002 року Бережанською міською радою, позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,08 га, що знаходиться в АДРЕСА_2 із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель. На вказаній земельній ділянці знаходиться його житловий будинок та господарські будівлі.

ОСОБА_1 є власником суміжної земельної ділянки, її господарство примикає до вулиці Лисенка, а господарство позивача ОСОБА_3 - з одного боку до вулиці АДРЕСА_2 , а з другого - до АДРЕСА_1 .

На належній ОСОБА_1 земельній ділянці розміщений її септик для збору стоків, який знаходиться на відстані 40 метрів від вулиці Лисенка, і єдиним шляхом для під`їзду до септика є заїзд з вулиці АДРЕСА_1 , що є у приватній власності позивача ОСОБА_3 .

Оскільки між сторонами не було досягнуто домовленості щодо можливого використання заїзду, 19 червня 2006 року за позовом ОСОБА_1 на частину земельної ділянки позивача зі сторони АДРЕСА_1 рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області № 2-277/2016 встановлено постійний земельний сервітут на право проїзду транспортного засобу для вивозу нечистот із септика, розміщеного на території будинковолодіння відповідача. Вказане рішення на час вирішення позову не скасоване та не змінене. Підставою винесення такого рішення та встановлення сервітуту стало те, що іншим способом, ніж проїздом земельною ділянкою позивача, не має можливості під`їхати до септика ОСОБА_1 .

У 2009 році між сторонами знову виник спір щодо зазначеного питання, у зв`язку з чим рішенням Бережанського районного суду від 30 липня 2009 року, яке набрало законної сили, у скасуванні земельного сервітуту позивачу відмовлено за безпідставністю. При розгляді вказаної справи судом досліджено ряд доказів та повторно встановлено, що інших шляхів, ніж проїздом земельною ділянкою позивача, не має можливості під`їхати до септика ОСОБА_1 . Під час розгляду справи у 2009 році встановлено, що асенізаційний автомобіль здатний проводити викачку нечистот із вигрібної ями лише з відстані 4 метрів.

В травні 2016 року позивач звернувся до суду із цим позовом про припинення земельного сервітуту, посилаючись на те, що частина його земельної ділянки, на якій рішенням Бережанського районного суду від 19 червня 2006 року встановлено земельний сервітут, була заїздом до його гаражу зі сторони АДРЕСА_1. На даний час він має намір збільшувати площу та конфігурацію гаражу, бо має на меті проводити опалення свого житлового будинку дровами, а для облаштування приміщення для зберігання дров, іншої земельної ділянки, ніж та, на якій встановлено сервітут, на території його господарства немає, тому встановлений рішенням Бережанського районного суду від 19 червня 2006 року постійний сервітут є обмеженням для нього у проведенні будівництва, зберігання дров чи будівельних матеріалів на цій земельній ділянці, тому із зазначених підстав він просить припинити встановлений сервітут.

Відповідно до статей 401, 402 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут); сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

У відповідності до частини другої статті 102 ЗК України на вимогу власника земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, дія цього сервітуту може бути припинена в судовому порядку у випадках припинення підстав його встановлення та коли встановлення земельного сервітуту унеможливлює використання земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, за її цільовим призначенням.

Згідно із статтею 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; спливу строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинеий за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Власник земельної ділянки має право вимагати припиненя сервітуту, ящо він перешкоджає використання цієї земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Суд першої інстанції встановив, що асенізаційний автомобіль не має технічної можливості проводити викачку септика, який знаходиться на відстані 40 метрів, зокрема з довідки Бережанського МКП «Добробут» за № 1509 від 31 травня 2016 року, за змістом якої з врахуванням потужності двигуна насоса асенізаційного автомобіля марки ГАЗ-53, яким на замовлення громадян проводиться викачування септиків, він спроможний проводити викачування нечистот із септиків, які знаходяться на максимальній відстані 8-12 метрів, а за сприянням рельєфу місцевості та надання додаткового шлангу - на відстані 14 метрів; із довідки № 2408/16 від 04 листопада 2016 року, яка свідчить про те, що КП «Тернопільводоканал» не має технічної можливості надати послугу по викачуванню септика на відстані 40 метрів.

На виїзному судовому засіданні 06 жовтня 2016 року представники позивача практично продемонстрували можливість викачування нечистот у асенізаційний автомобіль із вул. Лисенка із септика, який знаходиться на відстані 47 метрів від автомобіля і для цього позивачем використовувався асенізаційний автомобіль МКП «Добробут» та придбаний представниками позивача глибинний насос марки «Horwater-1,1 КВ», спеціальні шланги, однак суд дослідив, що у такий спосіб викачувати септик відповідач не матиме змоги. Із пояснень захисника відповідача та допитаних у якості свідків працівників асенізаційного автомобіля встановлено, що на практиці викачка септика відбувається за 8-10 хвилин. Показову викачку септика представники позивача проводили близько 1 години і при цьому було викачано лише 20-25 см септика, тобто, у такий спосіб викачку потрібно буде проводити не менше, як шість годин.

Крім цього, запрошений у якості спеціаліста представник МКП «Добробут» ОСОБА_4 пояснив, що показова викачка із септика проводилася за участі працівників МКП «Добробут», які протягом години сиділи зверху на асенізаційній машині і тримали шланг для того, щоб нечистоти могли потрапляти до бочки асенізаційного автомобіля, однак цей транспортний засіб не розрахований на проведення такої викачки, оскільки не обладнаний спеціальною драбиною.

За змістом акта, складеного 19 липня 2016 року комісією Бережанської міської ради в складі в. о. міського голови Адамовича П. П., начальника відділу житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури міської ради Халупника З . О., начальника земельного відділу міської ради Мартинюк О. О., головного інженера МКП «Добробут» ОСОБА_4 , депутата міської ради Грабар Р. М. , ширина воріт відповідача становить 2 м 20 см., що обмежує можливість заїзду асенізаційного транспорту на подвір`я ОСОБА_1 та при заїзді асенізаційної машини з вулиці Лисенка викачати септик технічно неможливо. Вищевказана комісія також дійшла висновку про те, що відповідач не має реальної можливості також влаштувати септик в іншому місці, більш доступнішому для проведення безперешкодної викачки, оскільки згідно пункту 2.13 ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудівників України» відстань від житлових будинків та літньої кухні повинна становити до фільтруючого колодязя - 8 метрів, до септика - 5 метрів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, місцевий суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року, правильно встановив обставини справи та дійшов висновку про те, що проїзд асенізаційного транспорту через існуючий заїзд ОСОБА_6 з АДРЕСА_1 , на якій накладено сервітут, є найбільш оптимальним варіантом для очищення існуючого септика ОСОБА_1 , внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону. Тобто місцевий суд дотримався принципу оцінки доказів, згідно з яким суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Відповідно до статей 303, 304 ЦПК України в редакції, чинній на час вирішення спору, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у справі та відмовляючи у позову, апеляційний суд виходив із того, що на сьогоднішній день існують інноваційні технології стосовно очищення септику на земельних ділянках з обмежених заїздом, які передбачають придбання персональних насосів, асенізаторських пилососів та біопрепаратів, які активно переробляють органіку і те, що ОСОБА_1 та члени її сім`ї через неприязні стосунки з позивачем не намагаються знайти та застосувати інші методи очищення септика. Таким чином, у відповідача є інші методи та способи, які вона може обрати для очищення септика, при яких суміжній землекористувач зазнає найменше незручностей.

При цьому апеляційний суд не заначив, які нові докази, протилежні висновкам місцевого суду, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами, підтверджують технічну та фінансову можливість ОСОБА_1 очищувати септик в інший спосіб без урахування земельного сервітуту.

Переоцінивши докази, які були оцінені місцевим судом з дотриманням вимог процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції не зазначив в оскаржуваному судовому рішенні, які порушення норм процесуального права були допущені судом першої інстанції і в чому полягають ці порушення, які норми матеріального права були неправильно застосовані і в чому полягає таке неправильне застосування, тобто не встановив і не навів правових підстав для скасування рішення.

Апеляційний суд безпідставно скасував рішення суду першої інстанції за встановлених ним обставин, переоцінив зібрані у справі докази та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

З огляду на зазначене, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі помилково скасованого рішення суду першої інстанції.

(2) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, а тому вказане рішення на підставі статті 413 ЦПК України необхідно залишити в силі, а рішення апеляційного суду - скасувати.

(3) Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Документально підтверджені судові витрати у розмірі 661 грн 44 коп. за подання касаційної скарги підлягають стягненню з позивача на користь ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області від 28 березня 2017 року скасувати.

Залишити в силі рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 16 січня 2017 року.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 661 грн 44 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик