ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2257/19 Справа № 199/7116/18 Суддя у 1-й інстанції - Лук`янова К.С. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2018 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради про визнання недійсним рішення Дніпровської міської ради від 25.04.2018 року за № 479/31, -

В С Т А Н О В И Л А:

18 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та подав заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити Дніпровській міській раді та третім особам, яких стосується рішення Дніпровської міської ради від 25.04.2018 року за № 479/31 вчиняти будь - які дії щодо його подальшого виконання (а.с.1-8, 9-11).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 жовтня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено (а.с.65-67).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити (а.с.37- 40).

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Встановлено, що позивачем заявлені вимоги про визнання протиправними та скасування № 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 в додатку до рішення Дніпровської міської ради від 25.04.2018 року № 439/31 про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарський будівель і споруд (присадибні ділянки), гаражів громадянам; зобов`язання департаменту корпоративних прав міської ради міста Дніпро в строк 1 місяць написати і вручити відмови в задоволенні клопотань від 27.12.2018 року за № 36/7405-Малого О.М., від 07.02.2018 року за № 36/778 - ОСОБА_4 , за № 36/781 - ОСОБА_5 , за № 36/783 - ОСОБА_6 , за № 36/785 - ОСОБА_7 , за № 36/788 ОСОБА_8 , за №36/789 - ОСОБА_9 , оскільки на місця бажаних, в цих клопотаннях, земельних ділянок до них були подані і ще не всі опрацьовані міською радою міста Дніпро клопотання інших осіб (а.с.1-8).

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову вказав, що рішення Дніпровської міської ради від 25.04.2018 року за № 479/31 діє та фактично виконується і тому є підстави, що буде не можливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а також буде не можливим ефективний захист та поновлення його порушених прав (а.с. 9-11).

Відмовляючи в забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.. 150 Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачені ст. 150 ЦПК України.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пунктах 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Предметом спору у даній справі є вимоги про захист майнових прав шляхом скасування рішення Дніпровської міської ради від 25.04.2018 року за № 479/31.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач не залучив до участі у справі особу, чиї права він бажав обмежити шляхом забезпечення позову, що також є перешкодою для задоволення заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у забезпеченні позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: