КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2019 року

справа 756/7852/18

провадження № 22-ц/824/9404/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Юрчуку С.В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариства акціонерний банк «Укргазбанк»

відповідач - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - Мартинюка Євгена Володимировича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 березня 2019 року ухваленого під головуванням судді Диби О. В. в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ст.14 ЗУ «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» передбачено відстрочення виконання зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у відповідачів упродовж строку тимчасової окупації (мораторій). Судом не досліджено статусу ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що відповідно до Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» саме звільняє від обов`язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним, а посилання апелянта на застосування терміну «мораторій» є безпідставним. Крім того, вказує що позивачем пропущено строк позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, надіслали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачами не порушено взяті на себе зобов`язання в силу положень Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №196/2012 від 30.10.2012 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 200000,00 грн. на строк з 30.10.2012 по 29.10.2027 шляхом безготівкового перерахування коштів (п.1.5 договору) на рахунок ТОВ «Норд-Сервіс-Шипінг» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00% на рік на придбання майнових прав на квартиру АДРЕСА_1

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та позичальником було укладено договір іпотеки майнових прав на нерухоме майно від 30.10.2012 за реєстровим номером № 1759, за умовами якого позичальник передав в іпотеку банку майнові права на квартиру АДРЕСА_1 .

Також у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком, позичальником та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №1від 30.10.2012, за яким поручитель зобов`язався відповідати перед банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до п.1.2 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність разом з позичальником перед кредитором за невиконання зобов`язань за кредитним договором.

Після укладення договору відповідачі своїх зобов`язань за вказаним договором не виконали, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом 30.01.2018 становить 294 965,88 грн., та складається з:

12 9944 грн. - заборгованість по кредиту строкова;

51 308,06 грн. - заборгованість по кредиту прострочена;

2 383,59 грн. - заборгованість за процентами поточна;

111 330,23 грн. - заборгованість за процентами прострочена.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 4 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 14 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», встановлено, що упродовж строку тимчасової окупації внутрішньо переміщена особа з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим звільняється від обов`язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним, якщо об`єктом іпотеки є майно, розташоване (зареєстроване) на території, що після укладення такого іпотечного договору була тимчасово окупована.

Відповідно до довідки № ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с.23).

Нерухоме майно, що є об`єктом іпотеки, розташоване в АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги правовий статус відповідача, як внутрішньо переміщеної особи з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, а також місце знаходження нерухомого майна на території Автономної Республіки Крим, яке з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору від 30.10.2012 року №196/2012 передано в іпотеку банку колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для звільнення відповідачів від обов`язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним згідно із ст. 14 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України».

Підлягають відхиленню заперечення позивача в тій частині того, що норми Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки він встановлює лише відстрочення виконання діючого зобов`язання (упродовж строку тимчасової окупації), а не звільнення від їх виконання, а тому до спірних правовідносин за аналогією можливо застосувати Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Так, норми Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» та Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" регулюють різні правовідносини.

Приписи ст. 14 Закону України Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» звільняють боржника від обов`язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним упродовж строку тимчасової окупації.

При цьому приписи Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не звільняють боржника від обов`язку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків, а лише тимчасово забороняють примусове стягнення певного майна.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судом при вирішенні спору були порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 25 березня 2019 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» - Мартинюка Євгена Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 25 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст виготовлено 16.09.2019 року

Суддя-доповідач

Судді