Ухвала

29 липня 2019 року

м. Київ

справа № 133/1195/16-ц

провадження № 61-23848св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 січня 2017 року у складі судді Сєчко В. Л. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Іващука В. А., Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія») про стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивований тим, що 25 січня 2015 року о 12 год 00 хв на автодорозі с. Вівсяники - с. Білопілля у напрямку м. Козятин, ОСОБА_2 , керуючи технічно- справним автомобілем «Daewoo sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у порушення вимог пунктів 10.1, 12.1 Правил дорожнього України, виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення із технічно-справним автомобілем ЗАЗ ТЕ 698К, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під його керуванням, який рухався по належній смузі у зустрічному напрямку, та внаслідок зіткнення його транспортний засіб загорівся. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Daewoo sens», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 загинула, а він отримав тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 грудня 2015 року ОСОБА_2 визнана винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням іспитового строку. Із ОСОБА_2 на його користь стягнуто 23 302,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 10 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього 33 302,00 грн. Цивільний позов до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» залишений без розгляду для пред`явлення у порядку цивільного судочинства. Вирок набрав законної сили 23 лютого 2016 року.

Протиправними діями ОСОБА_2 йому завдано майнову шкоду, яка полягає у понесених витратах на стаціонарне та амбулаторне лікування у сумі 1 201,25 грн, у знищенні його автомобіля, який після зіткнення загорівся та відповідно до висновку авто-товарознавчої експертизи від 23 березня 2015 року № 22 розмір завданої майнового збитку становить 60 002,00 грн, у знищенні майна та грошей на суму 15 800,00 грн. Загальна вартість майнової шкоди становить 77 003,00 грн. Моральна шкода визначена у розмірі 20 000,00 грн.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7156791 (далі - поліс) цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 застраховано на строк із 08 березня 2014 року по 07 березня 2015 року у Подільському регіональному страховому центрі ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Страхова сума за полісом (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 100 000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну - 50 000,00 грн. Франшиза нульова.

Позивач зазначав, що він 09 березня 2016 звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, на яку отримав лист від 12 травня 2016 року № 1732/18 про те, що відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з наданими документами, дорожньо-транспортна пригода мала місце 25 січня 2015 року, а документи подано до ПрАТ «УПСК» 22 квітня 2016 року, тобто після спливу одного року з моменту скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, тому у виплаті страхового відшкодування йому відмовлено.

Вважаючи таку відмову незаконною та посилаючись на положення статей 6, 23, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 1188, 1194 Цивільного кодексу України, позивач просив суд стягнути із відповідача на свою користь 50 000,00 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, та 1 201,25 грн за шкоду, завдану ушкодженням його здоров`я.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 січня 2017 року позовні вимоги задоволені. Стягнуто із ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 50 000,00 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої ОСОБА_2 внаслідок пошкодження автомобіля ЗАЗ TЕ 698К, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та 1 201,25 грн на відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відхилено. Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 січня 2017 року залишено без змін.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що позивачем доведені ті обставини, на які він посилався у обґрунтування своїх вимог, а саме наявність правових підстав для виплати страхового відшкодування за полісом, згідно з яким цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 застраховано на строк із 08 березня 2014 року по 07 березня 2015 року у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». При цьому несвоєчасне повідомлення страхової компанії про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою для відмови від страхового відшкодування, оскільки це не позбавляло страхову компанію можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2017 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами помилково не застосовано до спірних правовідносин норму статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Витрати, які поніс позивач на лікування не можна вважати обґрунтованими, оскільки відсутній лист лікарських призначень щодо необхідних лікарських засобів.

У травні 2017 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ подало письмові пояснення до касаційної скарги.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справу та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 11 вересня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик