Справа №: 486/429/18 Провадження № 6/486/26/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м.Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.

при секретарі Коршак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області подання в.о. начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1

за участю представника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Черненко Г.О., стягувача ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

В.о. начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області звернулася до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту відносно громадянки ОСОБА_1

Мотивує свої вимоги тим, що на виконанні в Южноукраїнському міському відділі ДВС знаходиться виконавче провадження №57558192 з примусового виконання виконавчого листа Южноукраїнського міського суду Миколаївської області №486/429/18 від 30.10.2018 року про усунення перешкод у спілкуванн з онукою та встановлення порядку спілкування з онукою, таким чином: протягом 2-х місяців, перший та третій тиждень місяця у суботу з 13.00 до 15.00 години, у неділю з 10.00 до 15.00 години, а в подальшому перший та третій тиждень місяця у суботу з 13.00 до 18.00 години, у неділю з 10.00 до 18.00 години. Перший місяць побачень повинні відбуватися в присутності матері дитини ОСОБА_1 , а в подальшому без її присутності, з можливістю відвідування місця проживання позивачів; триденний спільний відпочинок онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з бабусею ОСОБА_2 та дідусем ОСОБА_4 за домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_1 .

30.10.2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам рекомендованою кориспонденцією. Згідно відмітки на постанові про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 отримала її наручно 01.11.2018 року.

01.11.2018 року ОСОБА_1 надала письмові пояснення, відповідно до яких відмовляється виконувати рішення суду, про кримінальну відповідальність попереджена. У зв`язку з чим державним виконавцем складено акт.

14.11.2018 року на адресу відділу надійшла письмова заява ОСОБА_2 згідно якої боржник перешкоджає спілкуванню з онукою та не виконує рішення суду.

16.11.2018 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 1700 грн, копія якої направлена на адресу боржника. 04.12.2018 року на депозитний рахунок надійшли кошти у сумі 1700 грн. від ОСОБА_1

14.12.2018 року ОСОБА_2 звернулася до відділу та повідомила про повторне невиконання рішення суду про що виконавцем складено відповідний акт. Того ж дня державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 3400 грн, копія якої направлена на адресу боржника.

21.01.2019 року на адресу Южноукраїнського ВП ГУНП у Миколаївській області державним виконавцем направлено подання про порушення кримінальної справи на підстаі ст. 382 КК України відносно ОСОБА_1

Листом Южноукраїнського ВП ГУНП у Миколаївській області від 28.01.2019 року повідомлено, що при перевірці встановлено відсутність складу кримінального правопорушення.

Державним виконавцем призначено перевірку виконання рішення на 04.04.2019 року про що повідомлено сторони. Також направлено лист від 02.04.2019 року на адресу Служби у справах дітей для залучення їх представників при побаченні онуки з бабусею.

Виходом державного виконавця за місцем проживання боржника встановлено, що онука ОСОБА_3 відмовилася спілкуватися з бабусею ОСОБА_2 , увесь час ховалась за матір`ю, ОСОБА_1 перервала побачення та забрала дитину. Зі слів представника служби, який мав розмову з дитиною, остання дуже налякана та не має бажання спілкуватися з бабусею.

У зв`язку з тим, що боржником рішення суду не виконано, просить тимчасово обмежити її у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортних документів.

В судовому засіданні представник Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області підтримала клопотання.

ОСОБА_2 просила клопотання задовольнити.

Суд, дослідивши докази в сукупності приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 30.10.2018 року Южноукраїнським міським судом видано виконавчий лист №486/429/18 про усунення перешкод у спілкування з онукою та встановлення порядку спілкування з онукою, таким чином: протягом 2-х місяців, перший та третій тиждень місяця у суботу з 13.00 до 15.00 години, у неділю з 10.00 до 15.00 години, а в подальшому перший та третій тиждень місяця у суботу з 13.00 до 18.00 години, у неділю з 10.00 до 18.00 години. Перший місяць побачень повинні відбуватися в присутності матері дитини ОСОБА_1 , а в подальшому без її присутності, з можливістю відвідування місця проживання позивачів; триденний спільний відпочинок онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з бабусею ОСОБА_2 та дідусем ОСОБА_4 за домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_1 /а.с.105/.

Державним виконавцем 30.10.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №575588192./а.с.106/ Дана постанова містить відмітку, про отримання постанови ОСОБА_1 01.11.2019 року власноручно.

01.11.2018 року ОСОБА_1 на адресу Южноукраїнського МВДВС направлено пояснення у якій вона зазначає, що виконувати судове рішення відмовляється, з тих підстав, що ні вона, ні її дочка не бажають бути присутніми на таких побаченнях та спілкуватися з ОСОБА_2 , яка є бабусею її доньки. За останні п`ять років вона не отримувала матеріальної та моральної підтримки від ОСОБА_2 /а.с.107/ З цих підстав 01.11.2018 року державним виконавцем складено акт /а.с.108/.

14.11.2018 року ОСОБА_2 звернулася до Южноукраїнського МВДВС з заявою, у якій просила вжити заходів до ОСОБА_1 , оскільки, остання перешкоджає зустрічам з онукою та не виконує рішення суду /а.с.109/.

З підстав невиконання рішення суду державним виконавцем повторно складено акт 15.12.2018 року /а.с.110/.

Южноукраїнським МВДВС ГТУЮ у Миколаївській області 21.01.2019 року на адресу Южноукраїнського ВП ГУНП у Миколаївській області направлено подання про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності на підстаі ст. 382 КК України /а.с.111-113/.

Листом Южноукраїнського ВП ГУНП у Миколаївській області від 28.01.2019 року повідомлено ОСОБА_2 , що її звернення щодо невиконання виконавчого листа ОСОБА_1 було зареєстроване у журналі єдиного обліку заяв, повідомлень про вчинення кримінального. правопорушення. Дане звернення було розглянуте згідно до Закону України «Про звернення громадян» та перевірку по даному факту припинено у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення /а.с.114/.

04.04.2019 року державним виконавцем складено акт у присутності спеціаліста органів опіки та піклування, яким встановлено, що при зустрічі ОСОБА_2 з онукою, дитина відмовилася від спілкування, весь час ховалася за матір`ю. ОСОБА_1 перервала побачення, забрала дитину та пішла додому. Також у присутності дитини ОСОБА_1 поводила себе агресивно з ОСОБА_2 /а.с.115/.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У відповідності до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону № 3857-XII громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобовязань.

Згідно ст. 3 Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, що здійснюється нею через систему відповідних державних органів, а також судів.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до роз`яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

З вищезазначених норм законодавства вбачається, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно не виконує рішення суду. Проте, як встановлено у судовому засіданні та підтверджується актом державного виконавця, сама дитина при зустрічі з бабусею відмовлялася від спілкуванні з нею. Саме тому суд вважає, що державним виконавцем не доведено факту свідомого ухилення від виконання рішення суду. Крім того, жодних доказів невиконання рішення суду у період з квітня 2019 року по день звернення державного виконавця до суду з поданням матеріали подання не містять, не надав таких доказів державний виконавець і у судовому засіданні.

Доказів того, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно має реальну можливість виїхати за межі України суду не надано.

Разом з тим, боржник не має грошового зобов`язання перед стягувачем.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава забезпечує дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

В судовому засіданні не спростовано, що дитина сама ухиляється від побачень із стягувачем.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання в.о. начальника Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського Апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Южноукраїнського міського суду Г. А. Далматова