печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 рокуПечерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Соколова О.М.

при секретарі судових засідань - Березовській К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за поданням приватного виконавчого округу м. Києва Міністерства юстиції України Лисенко С.О. про примусове проникнення до квартири боржника,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Міністерства юстиції України Лисенко С.О. звернувся до суду з поданням, в якому просить постановити ухвалу про надання дозволу приватному виконавцю на примусове проникнення до житла боржника, а саме: до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з метою опису майна, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13.11.2019 року на адресу суду надійшли заперечення від боржника ОСОБА_1 , в яких останній заперечував, що він проживає у вказаній квартирі, зазначив, що дана квартира відповідно до договору оренди житла передана у користування ОСОБА_2 та просив відмовити у його задоволенні.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Оскільки, неявка державного виконавця не перешкоджає вирішенню питання про примусове проникнення до житла боржника, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності державного виконавця.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали подання суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що на виконанні в приватного виконавця Лисенка С.О. перебувають матеріали виконавчого провадження АСВП № 57927019 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва № 757/46250/17-цвід 18.09.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 932 302,45 грн.

14.12.2018 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 57927019 та направлено сторонам до відома. Також даною постановою боржника даною постановою зобов`язано подати приватному виконавцю декларацію про доходи. Вказану постанову боржник отримав 27.12.2018, вчинені запити до державних установ з метою виявлення майна, зареєстрованого на праві власності за боржником ОСОБА_1 та його доходів.

В подальшому приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та здійснено запити щодо наявності у боржника рахунків у банківських установах.

12.03.2019 року приватним виконавцем складено акт про неможливість провести опис та арешт квартири, оскільки ніхто не відчиняє двері.

Відповідно до відомостей листа від 11.02.2019 року № 062/14-1856(И-2019)наданих БТІ, боржнику ОСОБА_1 належить лише 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 , співвласником квартири є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Окрім того, заступником начальника БТІ зазначено, що Бюро позбавлено доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відтак і надані відомості можуть бути неактуальними.

Як вбачається з матеріалів, боржник ОСОБА_1 не зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстром територіальної громади м. Києва від 15.10.2019, наданого Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією.

З копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 25.01.2019, направлено вимогу боржнику про надання доступу до приміщення - квартири АДРЕСА_1 - для опису 1/2 частини квартирии. Проте, державному виконавцю за вказаною адресою доступу до квартири не було надано, про що складено акт від 29.01.2019 року.

Повторно 11.02.2019 та 19.02.2019 року направлено боржнику вимогу про надання доступу до приміщення для опису 1/2 частки вказаної квартири, яка також 19.02.2019 та 12.03.2019 року не була виконана боржником і державним виконавцем відповідний складено акт.

Положеннями ст. 30 Конституції України передбачено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1 частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», на яку в поданні посилається приватний виконавець, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 6 частини третьої вказаної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Відповідно до пункту 13 частини шостої тієї ж статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Виходячи вищенаведеного щодо виконавчого провадження, суд звертає увагу на те, що право приватного виконавця на звернення до суду з поданням про примусове проникнення у тому разі, якщо необхідно проникнути до житла чи іншого володіння, яке безпосередньо належить фізичній особі-боржнику, для вчинення відповідних виконавчих дій, а також до володіння іншої особи, в тому числі й юридичної, в якому знаходиться майно фізичної особи-боржника.

Згідно із ст. 371 Цивільного кодексу України, виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно. У разі відсутності технічної документації на майно, у зв`язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів із дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, пов`язані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови що відсутнє інше майно у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

За даними, наданими БТІ, на які посилається державний виконавець, право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 у рівних долях на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 27 червня 2000 року, в той же час обґрунтованих підстав для проникнення до вказаної квартири, яка належить не лише боржнику, приватний виконавець не надав. Крім того, з відомостей вбачається, що боржник не значиться зареєстрованим за вказаною адресою.

Суд, виходячи з вищевикладеного, вбачається, що приватним виконавцем не надано належних доказів, які підтверджували б обставини, викладені у поданні, відсутні відомості про те, що боржником отримано повідомлення про дату проведення виконавчих дій у квартирі, та його обов`язок допустити державного виконавця для проведення виконавчих дій.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавчого округу м. Києва Міністерства юстиції України Лисенко С.О. про примусове проникнення до квартири боржника.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог ст.ст. 3, 8, 9, 21, 30, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1-23, 439 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавчого округу м. Києва Міністерства юстиції України Лисенко С.О. про примусове проникнення до квартири боржника - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Соколов