УХВАЛА

30 липня 2019 року м. Кропивницький

справа № 398/4752/18

провадження № 22-ц/4809/1138/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Дуковського О. Л., Суровицької Л. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представник - адвокат Ковальов Андрій Ігорович

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2019 року у складі судді Коліуш Г. В. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Зазначав, що 07 червня 2018 року між ним та відповідачем укладено договір позики, відповідно до якого він передав відповідачу грошові кошти у сумі 530 000 грн., що станом на дату видачі позики становило 20 000 доларів США, про що відповідачем було написано розписку, в якій зобов?язався повернути отримані кошти протягом одного календарного року, починаючи з 07 липня 2018 року.

Відповідач зобов?язання за договором позики не виконує, починаючи з 07 липня 2018 року кошти йому не повертає.

Просив стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 07 червня 2018 року у розмірі 20 000 доларів США, що станом на дату звернення до суду з позовом становить 554 340 грн. 12 коп., судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.

В ході судового розгляду позовні вимоги збільшив, просив стягнути з відповідача на його користь 3121,65 доларів США процентів за користування грошовими коштами, 470,14 доларів США 3% річних за прострочення виконання грошового зобов?язання (а.с.81-83).

Разом з позовною заявою подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на належні відповідачу 39/50 частин будівлі АДРЕСА_1 та оголосити заборону на відчуження цього нерухомого майна (а.с.41,42).

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 січня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову відмовлено за необґрунтованістю (а.с.52).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 квітня 2019 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики від 07 червня 2018 року в сумі 20 000 доларів США, відсотки за користування позикою в сумі 3121,65 доларів США, три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов?язання в сумі 470,14 доларів США, судовий збір в сумі 6491 грн. 24 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що із досягнутої письмової домовленості між сторонами слідує, що зобов?язання щодо повернення грошових коштів мало бути виконано до 07 липня 2019 року, однак позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу 20 грудня 2018 року, тому право позивача не є порушеним і він звернувся до суду передчасно. Також судом безпідставно були стягнуті відсотки за користування позикою та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом стягнуто витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн., втім до позову жодного акту виконаних робіт на таку суму не додано. Понесені позивачем витрати на правову допомогу судом не перевірені. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 72-18 від 20 грудня 2018 року адвокатом вчинено всього дві дії: складення позовної заяви та представництво інтересів позивача у суді, тому витрати у сумі 10 000 грн. є неспівмірними з часом, витраченим адвокатом на надання послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення.

Позивачем до апеляційного суду подана заява про забезпечення позову, в якій він просить до вирішення справи по суті накласти арешт на належні відповідачу 39/50 частин будівлі АДРЕСА_1 та оголосити заборону на відчуження цього нерухомого майна. Посилається на те, що з наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта № 150497990 від 20 грудня 2018 року ОСОБА_2 належать 39/50 частин будівлі АДРЕСА_1 , загальна вартість якої становить 312553 грн. Іншого нерухомого майна за відповідачем не зареєстровано, що дає підстави для висновку, що він до винесення рішення у справі, з метою уникнення майнової відповідальності, здійснить спробу провести відчуження належної йому частки нерухомого майна, що істотно ускладнить або взагалі унеможливить виконання ухваленого судом рішення. На підтвердження такого висновку свідчать розміщені ним у міськрайонній громадсько-політичній газеті «Олександрійський тиждень» № 24 (1388) від 13 червня 2019 року та в мережі інтернет на сайті безкоштовних оголошень OLX оголошення щодо продажу комерційної нерухомості за зазначеною адресою (а.с.137-138).

Заява про забезпечення позову була передана судді-доповідачу 29 липня 2019 року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, зокрема позов забезпечується накладенням арешту на майно та грошові кошти, а також забороною вчиняти певні дії, в тому числі іншим особам. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч.2 ст.150 ЦПК).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, в тому числі на стадії апеляційного розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Колегія апеляційного суду зазначає, що мета забезпечення позову саме й полягає в недопущенні вчинення дій, направлених на ускладнення виконання можливого рішення суду. При цьому надання доказів того, що ще не сталося, та з метою унеможливлення чого суд й застосовує заходи забезпечення, є неможливим. При вирішенні такого питання суд має враховувати, чи дійсно між сторонами є спір, та чи наявна у сторони можливість вчинення таких дій, направлених на уникнення реального виконання рішення суду.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Як убачається з матеріалів справи предметом спору є стягнення боргу за договором позики від 07 червня 2018 року в сумі 530 000 грн. або 20000 доларів США по курсу, який відповідач зобов`язався повернути протягом одного календарного року, тому необхідним є вжиття заходів для ефективного виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Позивачем надано докази на підтвердження неправомірних дій відповідача та того, що існує реальна загроза невиконання з боку відповідача можливого рішення суду про задоволення позову (а.с.138,141).

Відповідно до інформаційної довідки №150497990 від 20 грудня 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідачу належить 39/50 часток будівлі АДРЕСА_1 , загальна вартість якої становить 312553 грн. (а.с.43-45).

Враховуючи, що предметом спору є стягнення коштів, колегія суддів вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на 39/50 часток будівлі АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу, та заборона її відчуження є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналіз законодавства, що регулює правовідносини, пов`язані із правом власності, дає підстави для висновку про те, що при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах.

При цьому, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично зберігається в користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Отже з метою ефективного забезпечення балансу інтересів сторін по справі, колегія суддів вважає, що наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову .

Керуючись ст..149,150,153,157, ч.8 ст.272 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти в межах ціни позову в сумі, еквівалентній 23591 дол.79 центів, арешт на 39/50 частини будівель, розташованих в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 32638512, які належать на праві власності на підставі нотаріально посвідченого 06 лютого 2011 року за реєстром №193 договору дарування ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 ) та заборонити відчуження цього майна до виконання рішення суду.

Примірник ухвали направити заявнику та іншим учасникам справи для відому, а також для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання

Повний текст ухвали складено 30 липня 2019 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: О. Л. Дуковський

Л. В. Суровицька