Справа № 594/971/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі - Козій Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Більче Золотецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 , після смерті яких відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого входить будинковолодіння АДРЕСА_1 . Поряд з тим зазначив, що на спадщину після смерті батьків претендує як спадкоємець за заповітом, оскільки ще за життя померлі зробили заповітні розпорядження, відповідно до яких, все своє мано, заповіли йому.

Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може.

А тому, просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у його відсутності, а позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Більче Золотецької сільської ради сільський голова Огородник Г.П. подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у відсутності представника сільської ради, при цьому зазначила що не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Олексинці Борщівського району Тернопільської області померла мати позивача ОСОБА_2 , що стверджено копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 01 жовтня 2013 року Олексинською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Ще за життя померла ОСОБА_2 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, та все те що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла позивачу ОСОБА_1 .

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 06 вересня 2013 року, посвідченим секретарем Олексинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, та зареєстрованим в реєстрі за №101.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входили житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Олексинці Борщівського району Тернопільської області та земельна ділянка (пай), що знаходиться на території с.Олексинці Борщівського району Тернопільської області. Наведене підтверджується довідкою Більче Золотецької сільської ради Борщівського району Тернопільської області.

Після смерті матері ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 26 лютого 2014 року звернувся у Борщівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої до майна померлої було відкрито спадкову справу за №73/2014. Наведене вбачається з листа Борщівської державної нотаріальної контори №311/02-14 від 08.05.2019 року, та матеріалів спадкової справи №73/2014, відкритої до майна померлої ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Олексинці Борщівського району Тернопільської області помер батько позивача ОСОБА_3 , що стверджено копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , повторно виданим 04 березня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області.

Поряд з тим, встановлено що ще за життя померлий ОСОБА_3 зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, та все те що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право, заповів позивачу ОСОБА_1 .

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 19 липня 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу, та зареєстрованим в реєстрі за №1291.

Після смерті батька, позивач ОСОБА_1 07 березня 2014 року звернувся у Борщівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої до майна померлого було відкрито спадкову справу за №91/2014. 08 травня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Борщівської державної нотаріальної контори із заявою, у якій просив видати йому свідоцтва про право на спадщину за заповітами після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , на майно, яке складається з Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , на майно, яке складається з Ѕ частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Однак нотаріусом позивачу у видачі свідоцтв було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Наведене вбачається з листа Борщівської державної нотаріальної контори №311/02-14 від 08.05.2019 року, матеріалів спадкової справи №73/2014, відкритої до майна померлої ОСОБА_2 та матеріалів спадкової справи №91/2014, відкритої до майна померлого ОСОБА_3 .

Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння АДРЕСА_1 , відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) померлі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були його членами, що стверджено довідкою Більче Золотецької сільської ради №183 від 13.05.2019 року, а також копіями по господарських книг за 1991-1995 роки.

Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, померлі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/2 частину будинковолодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , однак, у визначеному законом порядку, за життя, не оформили своє право власності на належні їм частини будинковолодіння.

Рішенням 8 сесії 23 скликання Олексинської сільської ради №34 від 25 грудня 1999 року, ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 60 га, з них 0, 11 га для обслуговування житлового будинку та 0, 29 га для ведення сільськогосподарського виробництва, залишилось в користуванні 0, 20 га.

Судом встановлено, що окрім позивача, особи щодо своїх прав на майно померлих не заявляли. Зазначене випливає з листа Борщівської державної нотаріальної контори №311/02-14 від 08.05.2019 року, матеріалів спадкової справи №73/2014, відкритої до майна померлої ОСОБА_2 та матеріалів спадкової справи №91/2014, відкритої до майна померлого ОСОБА_3 .

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 12 серпня 2014 року, виготовленого КП «Борщівське районне бюро технічної інвентаризації», інвентаризаційна вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 287390 грн.

Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об`ємі.

На підставі ст.ст.328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом після смерті батьків ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Олексинці Борщівського району Тернопільської області, та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Олексинці Борщівського району Тернопільської області.

Судові витрати по справі покласти на сторони в тих межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча: