КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 753/9498/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва, постановленої під головуванням судді Сирбул О.Ф. 27 травня 2019 року (про відмову в забезпеченні позову), у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» м. Київ Сороки Валерія Миколайовича, Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання рішення про державну реєстрацію прав протиправним і скасування запису про державну реєстрацію прав,

У С Т А Н О В И Л А :

У травні 2019 року позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до Державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» м. Київ Сороки В.М., АТ «Укрсоцбанк» про визнання рішення про державну реєстрацію прав протиправним і скасування запису про державну реєстрацію прав.

Також, позивачами було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 та заборони відповідачу АТ «Укрсоцбанк» вчиняти будь - які дії по відчуженню вказаної квартири, володіння та користування нею, виселення з неї позивачів.

На обґрунтування заяви, вказували, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Зазначали, що 20.06.2008 між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір №04/1-372, відповідно до умов якого ОСОБА_2 виступила майновим поручителем свого чоловіка ОСОБА_4 за договором кредиту №380/1639/08 Пі від 20.06.2008.

03 травня 2019 року з інформаційної довідки №165410382 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізналась, що новим власником зазначено АТ «Укрсоцбанк», про що 18.03.2019 внесено запис про право власності №46049798 від 20.03.2019.

Підставою для вказано запису було рішення державного реєстратора Сороки Валері Миколайовича, Комунальне підприємства «Реєстраційне бюро» м. Київ, № 46049798 від 20.03.2019 13:40:24.

Як підстава виникнення права власності вказано дублікат іпотечного договору, серія та номер: 89, виданий 08.02.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П., повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер USВ/393, виданий 19.11.2018, видавник АТ «Укрсоцбанк».

Вказували, що у зв?язку з оспорюваними незаконним рішення державного реєстратора, відповідач AT «Укрсоцбанк» може відчужити спірну квартиру, що у випадку задоволення позовної заяви призведе до неможливості виконання рішення суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» м. Київ Сороки Валерія Миколайовича, Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання рішення про державну реєстрацію прав протиправним і скасування запису про державну реєстрацію прав - відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_5. в інтересах ОСОБА_2 подавапеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не врахував, що невжиття заходів забезпечення позову, які заявник просить застосувати, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав Заявника на спірну квартиру.

В суді апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник АТ «Укрсоцбанк» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не обґрунтовано, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред?явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов?язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як убачається із матеріалів справи, позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до Державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» м. Київ Сороки В.М., АТ «Укрсоцбанк» про визнання рішення про державну реєстрацію прав протиправним і скасування запису про державну реєстрацію прав. Просили суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційне буро» м. Київ Сороки В.М. №46049798 від 20.03.2019 13:40:24 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 000).

- скасувати запис про право власності №30780951 від 18.03.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 000) за АТ «Укрсоцбанк».

Як убачається з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта нерухомого майна станом на 03.05.2019, квартира загальною площею 135,7 кв.м., житловою площею 75,3 кв.м., яка складається з чотирьох кімнат за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (а.с. 41-42).

Так, ч.1 ст.151 ЦПК України встановлені вимоги до змісту заяви про забезпечення позову, серед яких: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціна позову, про забезпечення якого просить заявник: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Проте, заява про забезпечення позову не містять в собі мотивованих підстав для обрання визначеного способу забезпечення позову.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчилися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру є неспівмірним із позовними вимогами, а також про те, що позовні вимоги не є матеріальними вимогами, а тому позов про скасування реєстрації не повинен забезпечуватися шляхом накладання арешту на квартиру.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи із наступного.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі за № 826/7749/16 «Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Зважаючи на наведене й ураховуючи суть та суб`єктний склад спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір про визнання протиправними дійприватного нотаріуса щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесення запису про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та внесення запису про державну реєстрацію права власності за іншою особою має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою вже зареєстровано право власності на це майно.При цьому належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь у спорі державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні своїх прав) не змінює цивільно-правового характеру правовідносин.

Також Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне зазначити, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, здійснено державним реєстратором державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням чи порушенням вимог законодавства.

Оскарження рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо цього майна з особою, яка не заперечує законності дій реєстратора з реєстрації за нею права власності на спірне нерухоме майно, а тому цей спір має приватноправовий характер і з огляду на суб`єктний склад сторін має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.»

Колегія суддів вважає, що накладення арешту на майно є саме тим заходом забезпечення позову, який робить можливим ефективний захист поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив Позивачу у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, для вжиття яких існували усі передбачені законодавством підстави, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, реєстраційні дії щодо якої оспорюються позивачем.

Колегія суддів вважає, що позивач має обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може призвести до відчуження квартири банком , що зробить неможливим виконання потенційного рішення суду про скасування реєстрації.

Колегія суддів не застосовує зустрічне забезпечення, оскільки квартира перебуває в іпотеці банку, а тому права банку в даному випадку є захищеними.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 травня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу про забезпечення позову.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 серпня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді :