ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/5460/17
Провадження № 22-ц/4820/128/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю сторін та їх представників,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Розсошанської сільської ради Хмельницького району, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6, про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та зобов'язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Карплюка О.І. від 01 жовтня 2018 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В березні 2017 року ОСОБА_4, звертаючись з суд з цим позовом до відповідачів, вказувала, що на підставі договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 16 листопада 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4114, вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,25 га згідно плану меж земельної ділянки, наявного в державному акті на право приватної власності на землю, зареєстрованого 11 липня 1999 року в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю № 218. З метою внесення відомостей про належну їй земельну ділянку та реєстрації права власності звернулась до ХРФ ДП «Центр державного земельного кадастру» з заявою щодо розроблення документації із землеустрою щодо встановлення меж належної їй земельної ділянки.

Однак у зв'язку із відмовою у погодженні меж її земельної ділянки із суміжним землекористувачем ОСОБА_5 їй було відмовлено у завершенні робіт по розробці документації із землеустрою на належну їй земельну ділянку.

Після звернення нею до іншої спеціалізованої організації на підставі розробленої ТОВ «Подільський земельний центр» документації із землеустрою, вона звернулась до державного кадастрового реєстратора Управління Держземагенства у Хмельницькому районі з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки. Однак, їй було відмовлено у цьому з причин перетину її земельної ділянки з земельною ділянкою ОСОБА_5 та відсутності погодження зовнішніх меж земельної ділянки із суміжним землевласником ОСОБА_5

Суміжна земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_1 перебуває у власності ОСОБА_5 на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2.

Вважає, що ОСОБА_5 незаконно набула права власності на земельну ділянку площею 0,2484 га, оскільки до її складу неправомірно включено частину земельної ділянки, яка перебуває у її власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 16 листопада 2001 року та державного акта на право власності на землю від 11 липня 1999 року. Вказаний державний акт видано значно раніше, ніж державний акт на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_1, а тому при проведенні робіт із землеустрою розробниками документації із землеустрою обов'язково мало би бути враховано межі її земельної ділянки.

Тому просила визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га серії НОМЕР_2, зареєстрований 08 квітня 2009 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 96 на ім'я ОСОБА_5, зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області провести державну реєстрацію земельної ділянки на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 11 липня 1999 року без погодження меж із суміжним землекористувачем ОСОБА_5

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01 жовтня 2018 року позов задоволено частково, визнано недійсним державний акт на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку серії НОМЕР_2 площею 0,2484 га, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №96 від 08 квітня 2009 року. Стягнуто з ОСОБА_5 судовий збір у сумі 640 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову повністю. На думку апелянта, суд першої інстанції в основу рішення поклав лише надані позивачем докази - протокол засідання 12 сесії 5 скликання Ружичанської сільської ради Хмельницького району від 10 травня 2007 року, а також витяг з рішення 12 сесії 5 скликання Ружичанської сільської ради №3 від 10.05.2007 року за якими питання про передачу у приватну власність ОСОБА_5 присадибної земельної ділянки Ружичанською сільською радою нібито не розглядалося. Документи на спростування цієї обставини відповідач не могла надати суду з об'єктивних причин. Вважає, що суд неправильно застосував ч. 1 ст.393 ЦК України, оскільки визнано незаконним державний акт на право власності на земельну ділянку, хоча право власності на земельну ділянку у апелянта виникло на підставі рішення Ружичанської сільської ради Хмельницького району від 10 травня 2007 року №3 «Про безкоштовну передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам для обслуговування житлового будинку».

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить залишити рішення суду без змін, апеляційну скаргу - без задоволення як безпідставну. Вказує, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам при цьому клопотання про необхідність долучення доказів, які додані до апеляційної скарги, в суді першої інстанції відповідачем не заявлялося.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що 08 квітня 2009 року ОСОБА_5 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2484 га цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по АДРЕСА_2. Підставою його видачі вказано рішення Ружичанської сільської ради Хмельницького району від 10 травня 2007 року №3.

Позивач ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 16 листопада 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4114, набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку згідно плану меж земельної ділянки, наявного в державному акті на право приватної власності на землю, зареєстрованого 11 липня 1999 року в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю № 218.

З метою внесення відомостей про належну їй земельну ділянку до державного земельного кадастру та реєстрації права власності на земельну ділянку позивач замовила розроблення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж належної їй земельної ділянки.

Рішенням державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Хмельницькому районі від 05 вересня 2015 року ОСОБА_4 відмовлено у внесенні відомостей щодо її земельної ділянки до Державного земельного кадастру з підстав перетину цієї земельної ділянки із земельними ділянками ОСОБА_5 і ОСОБА_7 та відсутністю погодження зовнішніх меж земельної ділянки із суміжним землевласником ОСОБА_5

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов в частині визнання недійсним державного акта на право власності на землю відповідачки, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що вказаний акт порушує право позивачки.

Так, згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та законних інтересів.

Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права власності на землю.

За змістом ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч.1 ст. 155 ЗК України).

Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

За даними висновку судової земельно-технічної експертизи №554/018 від 03 серпня 2018 року встановлено, що площа земельної ділянки, яку займає ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 згідно фактичних меж та огорож складає 0,2498 га (2498кв.м).

Дана земельна ділянка по площі та конфігурації відповідає ділянці, яка вказана в державному акті на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2484 га серії НОМЕР_2, зареєстрованого 08 квітня 2009 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №96.

Разом з тим, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 згідно даних Поземельної книги зміщена відносно розташування фактичних меж в сторону суміжного землевласника ОСОБА_4 орієнтовно на 40-50 см, тобто, розташування фактичних меж не відповідає даним правовстановлюючих документів.

Земельна ділянка ОСОБА_5 (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0,2484 га, яка розташована по АДРЕСА_2, згідно даних Поземельної книги, накладається (перетинає межі) на земельну ділянку ОСОБА_4 площею 0,2560 га, яка розташована по АДРЕСА_1, згідно фактичних меж, площа накладання становить 56кв.м (0,0056га) та обмежена поворотними точками 1-2-3-4-5- 6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-1.

При цьому частина земельної ділянки ОСОБА_5 площею 0,0004 га (4 кв.м.) знаходиться під житловим будинком та господарськими будівлями ОСОБА_4

Факт накладення земельної ділянки ОСОБА_5 (кадастровий номер НОМЕР_1) на земельну ділянку ОСОБА_4, розташування частини земельної ділянки ОСОБА_5 площею 4 кв.м (згідно даних державного земельного кадастру) під житловим будинком та господарськими будівлями ОСОБА_4 цілком свідчать про порушення права позивачки, яке може бути усунуте лише шляхом визнання недійсним державного акта.

Висновком судової земельно-технічної експертизи №554/018 від 03 серпня 2018 року фактично встановлено недоліки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (каталогу координат кутів зовнішніх меж землекористування), на підставі якої сформовано та зареєстровано земельну ділянку відповідачки, у зв'язку з чим земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 згідно даних Поземельної книги зміщена відносно розташування фактичних меж в сторону суміжного землевласника ОСОБА_4

Ця обставина унеможливлює внесення даних до державного земельного кадастру та державну реєстрацію земельної ділянки позивачки, на яку остання набула право власності 16 листопада 2001 року.

З врахуванням наведеного та наявністю підстав для усунення порушення права власності позивача не мають істотного значення доводи апеляційної скарги про належне звернення відповідачки до органу місцевого самоврядування та прийняття останнім рішення про передачу їй у власність земельної ділянки у встановленому порядку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 лютого 2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко