Справа №345/3907/19
Провадження № 2/345/1470/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2019 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Миговича О.М.

секретаря - Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, суд -

в с т а н о в и в :

30.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про зменшення розміру аліментів, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Перебуваючи у шлюбі з відповідачкою в них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає з матір`ю. На підставі рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.10.2018 року з нього стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 31.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення змінилися обставини, зокрема в частині його сімейного і майнового стану. На час винесення судом рішення він працював водієм в ТзОВ «Охоронна фірма «АРТЕ». 07.03.2019 року він звільнився з роботи. З часу звільнення з роботи він постійного місця праці не має та перебивається тимчасовими заробітками. Також він створив нову сім`ю, проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_4 та приймає участь у вихованні та утриманні її малолітнього сина, оскільки дитина не має батька. Окрім того він хворіє на серцево-судинні захворювання. Із-за хвороби він не може працевлаштуватися, або поїхати на заробітки за кордон. Просить змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.10.2018 року з 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/8 частину зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, які стягувати щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.09.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідачка подала відзив на позов, в якому зазначила, що на підтвердження погіршення матеріального становища позивачем не надано будь-яких доказів. Також зазначила, що підстава позову ОСОБА_1 обґрунтовується, головним чином, його незгодою із розміром аліментів, які утримуються на її користь на утримання дочки ОСОБА_3 і які він вважає завищеними, однак така обставина сама по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів. Їхня дочка часто хворіє, перебуває на «Д» обліку, потребує санаторно-курортного лікування. Її доходів не вистачає. Влітку 2019 року вона просила позивача надати дозвіл на виїзд дитини за кордон на відпочинок, однак він відмовив, тобто він не дуже переймається вихованням та лікуванням дитини. Також позивачем не надано доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених щодо працевлаштування. Вважає, що він може працювати й покращити своє матеріальне становище. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 дійсно хворіє, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого, виданої ЦРЛ Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області, де рекомендовано дозове фізичне навантаження, раціональний режим праці та відпочинку, застерігатися від простудних захворювань. Також голослівним є твердження відповідачки про те, що він відмовляться надати дозвіл дитині на поїздку за кордон. Відповідачка підходила до нього з цього приводу, однак не повідомила його про день зустрічі в нотаріальній конторі для вчинення такої дії. Він як батько, ніколи не заперечував і не буде заперечувати, щодо надання дозволу дитині на поїздки в любу країну. Також посилання відповідачки, що він придбав автомобіль не відповідає дійсності. В 2012 році, ним дійсно був придбаний автомобіль марки ВАЗ-2107, 2003 року випуску. Однак в 2013 році він потрапив в ДТП, автомобіль був пошкоджений та ремонту не підлягав. За період 2013-2019 році він не придбав жодного транспортного засобу чи будь-яку нерухомість, оскільки зароблені ним кошти витрачались на сплату аліментів, на лікування та підтримання стану його здоров`я. У ОСОБА_1 дійсно склалось скрутне матеріальне становище, тому просить позов задоволити.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі. У шлюбі народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що підтверджується свідоцтвом про народження, у якому зазначена інформація про батьків дитини: батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_5 , тобто сторони по справі (а.с.14).

На підставі рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.10.2018 року з нього стягуються на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 31.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Факт стягнення аліментів підтверджується також постановами державного виконавця Калуського МВДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2018 року та про стягнення з доходів боржника від 14.11.2018 року (а.с.9,11).

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України (зміна розміру аліментів) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану когось із двох (платника аліментів або одержувача), погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. При цьому ці підстави мають настати після ухвалення рішення про стягнення аліментів, оскільки таке рішення вже набрало законної сили і встановлені цим рішенням суду обставини, а також обставини, які існували на час його ухвалення, не можуть бути переоцінені у іншій справі, яка розглядається пізніше.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина 1 статті 183 Сімейного Кодексу України).

В залежності від доходів батьків, потреб дитини та інших обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, не суперечить Закону визначення судом частки аліментів на одну дитину при наявності двох і більше дітей, більшої, ніж 1/6 чи 1/8.

Сам по собі факт проживання позивача у цивільному шлюбі та приймання участі у вихованні та утриманні її малолітнього сина, свідчить в деякій мірі про зміну сімейного стану позивача, але не дає підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки жодних доказів про те, що він зобов`язаний утримувати дитину суду не надано.

Із інформації, яка міститься у відповіді Регіонального сервісного центру в Івно-Франківській області від 07.11.2019 року, вбачається, що за позивачем 27.04.2013 року зареєстрований автомобіль марки «Опель Вектра», 1989 року випуску - (а.с.60).

За змістом ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків, тобто дитину повинен утримувати не лише її батько, а і мати.

Згідно з ч. 1 статті 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

При цьому ч. 2 ст. 182 передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В силу статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Однак, цей розмір є мінімальною межею. Максимальна межа, навпаки, не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків.

При вирішенні спору, якщо частка аліментів перевищує мінімальну прожиткову гарантію (прожитковий мінімум) слід виходити із критеріїв достатності, необхідності розміру аліментів та потреб дитини.

У даному спорі також слід врахувати факт проживання дитини з відповідачкою, яка зі своєї сторони не може забезпечити дитині матеріальне утримання з поважної причини, а також те, що розмір аліментів, які сплачує позивач, не є надмірним і відповідає потребам дитини.

Таким чином, позивач не навів доказів, які б могли бути відповідно до статті 192 СК України підставами для зменшення розміру аліментів, раніше визначеного судовим рішенням.

Аналізуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 10-13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 192 СК України, суд, -

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: