Постанова

Іменем України

31 липня 2019 року

м. Київ

справа № 757/28428/16-ц

провадження № 61-34939св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Головний військовий прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_2, Генеральна прокуратура України,

третя особа - Громадська організація «Громадське радіо»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року у складі судді Цокол Л. І. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 червня 2017 року у складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Крижанівської Г. В., Кравець В. А. ,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду і вимогами до Головного військового прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 , Генеральної прокуратури України, і просить ухвалити рішення, на підставі якого визнати вислови та інформацію, що поширює Головний Військовий прокурор Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 на Громадському Радіо щодо адвоката ОСОБА_1 недостовірними та такими, що посягають на честь, гідність та ділову репутацію адвоката і підлягає спростуванню.

Зобов`язати Головного Військового прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, а саме виступ, в ефірі громадського радіо від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, викладений у вигляді інтерв`ю на сторінці в мережі Інтернет.

Зобов`язати Головного військового прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 негайно з`явитися на інтерв`ю в ефір Громадської організації «Громадське радіо» та надати інформацію, висловлену щодо адвоката ОСОБА_1 такого змісту: „Мною, Головним Військовим прокурором ОСОБА_2 була надана недостовірна інформація щодо адвоката ОСОБА_1. про те, що за фактом нанесення тяжких тілесних ушкоджень у липні 2014 року було зареєстровано впровадження. Були проведені ті чи інші слідчі дії. Відповідно, якщо люди співмешкали разом і дійшло до не сприйняття один одного й це закінчилося неодноразовими зазіханнями з колючо-ріжучими предметами, яким являється кухонний ніж, на свого співмешканця, з яким обіймалися й ділили спільний бюджет, то, напевно, когось щось дістало. Якщо людина, яка співмешкала з громадянкою ОСОБА_1 прийшла та наполягала на її розшуку та притягненні до кримінальної відповідальності, то є зобов`язання українського законодавця та правоохоронця виконати ті чи інші дії. Ось за цими результатами оперативно-розшукових, слідчих і негласно-слідчих дій, які в межах чинного законодавства проводила під процесуальним керівництвом прокуратура Київської області, віднайдено предмет злочину, тобто кухонний ніж. Він ідентифікований, проведено експертизи, і адвокату ОСОБА_1, яка зірвала останнє судове засідання, нібито пішовши для проведення слідчих дій прокуратури Київської області, оголошено підозру. Таким чином, я підтверджую, що вищезазначена інформація була мною, Головним Військовим Прокурором ГПУ розповсюджена, з метою дискредитації адвоката ОСОБА_1 шляхом мого втручання безпосереднього в її особисте життя; виступ від ІНФОРМАЦІЯ_1. в ефірі Громадського радіо не відповідає дійсності, є очевидною брехнею; на час мого інтерв`ювання Громадським радіо ОСОБА_1 не було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України; адвокат ОСОБА_1 - захисник ОСОБА_3 не зривала судове засідання, що відбулося 27 січня 2016 року о 10.00 год. в Голосіївському районному суді м. Києва; 27.01.2016р. ОСОБА_1 перебувала на допиті у Прокуратурі Київської області; я не володію інформацією щодо особистого життя ОСОБА_1 та не мав права вчиняти дії, направлені на дискредитацію адвоката. За свої слова та інтерв`ю прилюдно вибачаюсь перед адвокатом ОСОБА_1».

Зобов`язати ОСОБА_2 ідентифікувати джерело інформації, розповсюдженої про адвоката ОСОБА_1 щодо знайдення знаряддя злочину, проведення експертизи, проведення негласних слідчих дії, оперативно - розшукових дій щодо адвоката ОСОБА_1 тощо та надати докази отримання інформації Головним Військовим прокурором Генеральної прокуратури України щодо інформації та документів, які становлять таємницю слідства.

Стягнути з Головного Військового прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишені без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 27 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року залишено без змін.

Рішення судів мотивовані тим, що питання про обставини вказаного кримінального провадження поставлені під час надання інтерв`ю щодо іншого кримінального провадження, в якому позивач приймала участь в якості захисника одного з обвинувачених, у відповідях прокурора відсутні твердження щодо винуватості позивача або наявність інших доказів, які достовірно підтверджують її причетність до вчинення кримінального правопорушення, що можуть створити враження у оточуючих про її винуватість, інформація, яка поширена посадовою особою відповідає тому, що в провадженні прокуратури Київської області знаходилось кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР, в якому проводились слідчі (розшукові) та було складено повідомлення про підозру, тобто інформацію не можна визнати недостовірною.

Короткий зміст вимог та доводів наведених у касаційній скарзі

У липні 2017 року позивач ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 червня 2017року, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційна скарга позивача була розглянута без її участі, подані нею клопотання про виклик та допит Головного військового прокурора ОСОБА_2, витребування інформації не були задоволені судом. Суд не врахував, що Головний військовий прокурор ОСОБА_2 в порушення наказу ГПУ, Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» поширив інформацію щодо особи, яка на думку суду та Головного військового прокурора була підозрюваною, що прямо суперечить законодавству України. Інформація була навмисно розповсюджена щодо адвоката з метою її дискредитації.

Позиція інших учасників справи

Інші учасники справи правом на подання заперечення на касаційну скаргу не скористалися.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання ухвали апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2017 року відмовлено, витребувано цивільну справу № 757/28428/16-ц з суду першої інстанції.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

04 червня 2018 року матеріали цивільної справи № 757/28428/16-ц надійшли до Верховного Суду.

07 червня 2019 року матеріали цивільної справи передані судді-доповідачу Дундар І. О.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканість ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Згідно із статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в ефірі громадського радіо Головним військовим прокурором Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 було надано інтерв`ю, яке в подальшому викладене та знаходиться в мережі Інтернет на сторінці Громадського радіо.

Зазначена у позові інформація стосується кримінального провадження № 00006595 від 09 липня 2015 року за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України, досудове розслідування в якому проводить слідче управління Головного управління Національної поліції в Київській області.

За результатами розслідування прокурором Київської області ОСОБА_1 21 січня 2016 року повідомлено про підозру . Під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 виявлено та вилучено ніж.

Досудове розслідування кримінального провадження зупинено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 280 КПК України у зв`язку із захворюванням підозрюваної.

Факт пред`явлення позивачу підозри у вчиненні кримінального правопорушення нею не спростований.

Вирішуючи спір, суд правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги щодо неправильного застосування судами норм матеріального права спростовуються встановленими судами фактами і обставинами, а також змістом правильно застосованих до спірних правовідносин норм матеріального закону.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення ухвалені без додержанням норм матеріального і процесуального права, та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 червня 2017року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат