Постанова

Іменем України

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 522/5479/17

провадження № 61-42861св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.,

Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 як законний представник ОСОБА_2 (відповідач за зустрічним позовом),

відповідачі: ОСОБА_3 (позивач за зустрічним позовом), ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2017 року у складі судді Бойчука А. Ю., на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2017 року у складі судді Бойчука А. Ю. та на постанову Апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2018 року у складі колегії суддів: Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Сегеди С. М.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 як законний представник ОСОБА_2 , 2003 року народження, звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «PEUGEOT 301» д/з НОМЕР_1 , 2016 року випуску, у порядку спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , яка була рідною бабусею ОСОБА_2 .

Враховуючи, що ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги по праву представлення у розумінні статті 1266 ЦК України, оскільки є онукою померлої та спадкує ту частку спадщини, яка б за законом належала її батьку

ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до відкриття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_6 , просила позовні вимоги задовольнити.

У квітні 2017 року ОСОБА_1 як законний представник ОСОБА_2 звернулася до суду з заявами про збільшення позовних вимог, у яких остаточно просила суд визнати за ОСОБА_2 право власності на

1/2 частину:

- автомобіля марки «PEUGEOT 301» д/з НОМЕР_1 , 2016 року випуску,

- квартири АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- домоволодіння за адресою:

АДРЕСА_3 ;

- тимчасового об`єкту (павільону) за адресою: АДРЕСА_4 ;

- майна, що зберігалося в індивідуальному сейфі № НОМЕР_2 в депозитному сховищі філії ПАТ «Ощадбанк» за договором;

- приміщення, загальною площею 47,83 кв. м, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_5 ;

- земельної ділянки № НОМЕР_3 , що розташована на території Товариства Садівників «ЗЕЛЕНИЙ МИС».

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

Позов мотивовано тим, що він є онуком померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_6 та спадкує ту частку спадщини, яка б за законом належала його батьку ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до відкриття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_6

Посилаючись на положення частини першої статті 1266 ЦК України, просив суд визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини спадкового майна:

- автомобіля марки «PEUGEOT 301» д/з НОМЕР_1 , 2016 року випуску,

- квартири АДРЕСА_1 ;

- земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- домоволодіння за адресою:

АДРЕСА_3 ;

- тимчасового об`єкту (павільону) за адресою: АДРЕСА_4 ;

- тимчасового об`єкту (павільону) за адресою: АДРЕСА_5 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2017 року, з урахуванням ухвали Приморського районного суду м. Одеси про виправлення описки від 01 червня 2017 року, заяву про виділення матеріалів позову ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 задоволено. Продовжено розгляд позову ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на частину: -автомобіля марки «PEUGEOT 301» д/з НОМЕР_1 , 2016 р.в., - кв. АДРЕСА_1 ; - земельної ділянки, кадастровий номер: :02:005:1814 площею 0.025 га, що знаходиться за адреосю: АДРЕСА_2 ; - житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, загальною площєю 102.7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 ; - майна, що зберігається в індивідуальному сейфі № НОМЕР_2 в депозитному сховищі філії ПАТ «Ощадбанк» за договором з ОСОБА_6 ».

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- 1/2 частину автомобіля марки «PEUGEOT 301»,

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- 1/2 частину домоволодіння за адресою:

АДРЕСА_3 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 право власності на:

- 1/2 частину автомобіля марки «PEUGEOT 301»,

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- 1/2 частину домоволодіння за адресою:

АДРЕСА_3 .

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю позовних вимог, оскільки у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неможливістю надати нотаріусу документи, що посвідчують право власності спадкодавців на майно.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції вважав, що оскільки спадкоємці подали заяви про прийняття спадщини в установленому законом порядку, прийняли її, а тому відповідно до статті 1266 ЦК України успадкували спадщину в рівних частках.

Крім того, суд першої інстанції виходив із того, що на час відкриття спадщини існування інших спадкоємців першої черги не підтверджено.

31 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення за позовними вимогами щодо права власності в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_6 на майно, що зберігається в індивідуальному сейфі № НОМЕР_2 в депозитному сховищі філії ПАТ «Ощадбанк».

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2017 року позов ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину майна, що зберігалося в індивідуальному сейфі № НОМЕР_2 в депозитному сховищі філії

ПАТ «Ощадбанк», та було вилучено згідно з Актом про відкриття індивідуального сейфу № НОМЕР_2 та вилучення цінностей (документів), а саме:

- № 1 ланцюжок маленький золотистого кольору,

- № 2 ланцюжок великий золотистого кольору 1 шт;

- № 4 сережки з камінням, метал золотистого кольору;

- № 5 перстень чоловічий із трьома камінцями золотистого кольору;

- № 8 перстень із пломбою золотистого кольору;

- № 11 перстень із жовтого та білого металу та трьома камінчиками;

- № 12 каблучка з червоним каменем золотистого кольору;

- № 14 обручка весільна;

- № 19 перстень жіночий із жовтого металу;

- № 25 перстень чоловічий із жовтого металу з трьома камінцями;

- № 26 обручка широка золотистого кольору;

- № 27 каблучка жіноча з білим камінцем із металу жовтого кольору;

- № 31 рожевий гаманець з перстнем із металу білого кольору з білим та блакитним каменем з жовтого металу з білим камінцем;

- № 36 браслет-ланцюжок жовтого металу;

- № 38 годинник «Політ» із жовтого металу;

- № 39 ланцюжок із металу жовтого кольору (великий);

- грошові кошти у розмірі 5 993 долара США та 1 075 євро.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину майна, що зберігалося в індивідуальному сейфі № НОМЕР_2 у депозитному сховищі філії

ПАТ «Ощадбанк», та було вилучено згідно з Актом про відкриття індивідуального сейфу № НОМЕР_2 та вилучення цінностей (документів), а саме:

- № 3 ювелірний набір із сережок (2 шт) та каблучки з каменем червоного кольору, з металу золотистого кольору;

- № 4 сережки з камінням, метал золотистого кольору;

- № 6 сережки круглі з камінням жовтого кольору та металом золотистого кольору;

- № 7 сережки з зеленим камінням, метал золотого кольору,

- № 9 брошка золотистого кольору з голубим камінням;

- № 10 каблучка без камінця;

- № 13 підвіска у формі підкови з пломбою;

- № 15 сережки півкільця, золотистого кольору;

- № 16 сережки жовтого та білого металу з білим камінчиком;

- № 17 сережки з зеленим камінцем з жовтого металу;

- № 18 підвіска з жовтого та білого металу з камінцями;

- № 20 сережки з жовтого металу з камінцем;

- № 21 підвіска медальйон;

- № 22 сережки напівкільце жовтого кольору;

- № 23 ланцюжок жовтого металу;

- № 24 перстень жіночий із зеленим камінням;

- № 28 перстень із фіолетовим каменем з жовтого металу;

- № 29 буси голубого кольору;

- № 30 намисто білого кольору;

- № 32 підвіска з металу білого кольору з блакитним камінцем та білими маленькими;

- № 33 сережки з металу білого кольору з блакитним камінцем та білими маленькими;

- № 34 намисто білого кольору частин більшого і меншого розміру;

- № 35 сережки (гвоздики) з жовтого металу з білим камінцем та маленькими камінчиками;

- № 37 ланцюжок із жовтого металу (круглий жгутик);

- грошові кошти у розмірі 5 993 долара США та 1 075 євро.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2017 року та додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня

2017 року залишено без змін.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції також вважав безпідставними посилання апеляційної скарги про передчасність позову, з яким

ОСОБА_1 звернулася до закінчення шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини, не отримавши відмову нотаріальної контори, оскільки на момент ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції вже минув шестимісячний строк.

Крім того, ОСОБА_5 , яка дійсно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, не надала доказів, що має право на спадкування після смерті ОСОБА_6 разом із спадкоємцями першої черги, а тому суд зробив висновок, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є єдиними спадкоємцями ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог та доводів, наведених у касаційній скарзі

17 серпня 2018 року ОСОБА_5 засобами поштового зв?язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішенняПриморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2017 року, додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2018 року. Посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції у порушення вимог статей 4, 263-265 ЦПК України не залучено до розгляду справи осіб, що звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, зокрема, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, не звернув належної правової уваги на те, що позивач ОСОБА_1 як законний представник ОСОБА_2 та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування до моменту відмови нотаріуса у видачі їм свідоцтв про право на спадщину, що є підтвердженням порушення законодавства, яким чітко передбачена підстава звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Крім того, суд першої інстанції у порушення норм частини третьої статті

224 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення) ухвалив оскаржуване рішення в день звернення ОСОБА_1 із заявою про збільшення позовних вимог (28 квітня 2017 року), а не відклав судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Крім того, у вказаній заяві дописано відповідачем ОСОБА_4 без зазначення статусу особи, адреси реєстрації та засобів зв`язків, що свідчить про те, що заява не відповідає вимогам ЦПК України.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, не звернув увагу на те, що заявлені позовні вимоги про визнання права власності на майно, що зберігалося в індивідуальному сейфі № НОМЕР_2 у депозитному сховищі філії ПАТ «Ощадбанк», не були заявлені позивачем за зустрічним позовом. Крім того, у заяві про збільшення позовних вимог, де в прохальній частині йдеться про вказане майно, не зазначено конкретний розподіл майна та грошових коштів, однак суд у додатковому рішенні провів такий розподіл та визначення частин.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 27 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати касаційного цивільного суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, Верховний Суд зробив висновок, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак оскаржувані судові рішення не відповідають зазначеним вимогам закону.

Короткий зміст встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 05 жовтня 2016 року.

За життя померлій ОСОБА_6 належало наступне майно:

автомобіль марки «PEUGEOT 301», д/з НОМЕР_1 , 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , номер двигуна НОМЕР_6 , що підтверджується листом територіального сервісного центру № 5142

від 13 січня 2017 року з доданою реєстраційною карткою ТЗ; - квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КП «БТІ» ОМР № 483169.72.17 від 31 березня 2017 року та копією договору купівлі-продажу № 735 від 05 червня 1996 року; - земельна ділянка, кадастровий номер :02:005:1814 площею 0,025 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 75222227 від 08 грудня 2016 року; - житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 102,7 кв.м, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 75222227 від 08 грудня 2016 року; - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 78786914 від 25 січня 2017 року.

Також за життя ОСОБА_8 орендувала індивідуальний сейф № НОМЕР_2 , згідно з договором від 09 вересня 2016 року № 26-1/1444, що підтверджується копією квитанції про сплату ОСОБА_9 індивідуального сейфу № НОМЕР_2 в депозитному сховищі філії ПАТ «Ощадбанк» від 11 березня 2016 року.

Відповідно до Акту про відкриття індивідуального сейфу № НОМЕР_2 та вилучення цінностей (документів) без присутності клієнта від 19 квітня 2017 року при відкритті індивідуального сейфу № НОМЕР_2 , наданого в оренду згідно з договором від 09 вересня 2016 року № 26-1/1444 виявлені наступні цінності та документи: № 1 ланцюжок маленький золотистого кольору; № 2 ланцюжок великий золотистого кольору 1 шт; № 3 ювелірний набір із сережок (2шт) та каблучки з каменем червоного кольору, з металу золотистого кольору; № 4 сережки з камінням, метал золотистого кольору; № 5 перстень чоловічий із трьома камінцями золотистого кольору; № 6 сережки круглі з камінням жовтого кольору та металом золотистого кольору; № 7 сережки з зеленим камінням, метал золотого кольору, № 8 перстень із пломбою золотистого кольору; № 9 брошка золотистого кольору з голубим каміння; № 10 каблучка без камінця;

№ 11 перстень з жовтого та білого металу та трьома камінчиками; № 12 каблучка з червоним каменем золотистого кольору; № 13 підвіска у формі підкови з пломбою; № 14 обручка весільна; № 15 сережки півкільця, золотистого кольору; № 16 сережки жовтого та білого металу з білим камінчиком; № 17 сережки із зеленим камінцем з жовтого металу; №18 підвіска з жовтого та білого металу з камінцями; № 19 перстень жіночий із жовтого металу; № 20 сережки з жовтого металу з камінцем; № 21 підвіска медальйон; № 22 сережки напівкільце жовтого кольору; № 23 ланцюжок жовтого металу; № 24 перстень жіночий із зеленим камінням; № 25 перстень чоловічий із жовтого металу з трьома камінцями; № 26 обручка широка золотистого кольору; № 27 каблучка жіноча із білим камінцем з металу жовтого кольору; № 28 перстень із фіолетовим каменем із жовтого металу;

№ 29 буси голубого кольору; № 30 намисто білого кольору; № 31 рожевий гаманець із перстнем із металу білого кольору з білим та блакитним каменем із жовтого металу з білим камінцем; № 32 підвіска з металу білого кольору з блакитним камінцем та білими маленькими; № 33 сережки з металу білого кольору з блакитним камінцем та білими маленькими; № 34 намисто білого кольору частин більшого і меншого розміру; № 35 сережки (гвоздики) з жовтого металу з білим камінцем та маленькими камінчиками; № 36 браслет-ланцюжок жовтого металу; № 37 ланцюжок з жовтого металу (круглий жгутик); № 38 годинник «Політ» із жовтого металу; № 39 ланцюжок із металу жовтого кольору (великий); грошові кошти у розмірі 11 986 доларів США та 2 150 євро.

Згідно з матеріалами спадкової справи № 7/2016р (номер справи у Спадковому реєстрі 59624413) щодо майна померлої ОСОБА_6 , заведеної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу

Марченко А. М., із заявами про прийняття спадщини в період шести місяців із дня відкриття спадщини звернулися: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 07 травня 2003 року, ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8 від 17 серпня 1988 року, ОСОБА_3 є сином ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 11 квітня

2013 року та копії актового запису про смерть № 3762, ОСОБА_3 помер.

Згідно з копією актового запису № 339 про укладення шлюбу, а також довідки №128-08-44 від 29 березня 2007 року, прізвище ОСОБА_10 було змінене на « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у зв`язку з реєстрацією 29 квітня 1980 року шлюбу з ОСОБА_7

15 червня 1992 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було розірвано, що підтверджується повним витягом, наданим приватному нотаріусу Марченко А. М. відділом ДРАЦС Суворовського району Одеського міського управління юстиції.

Судами встановлено, що померла ОСОБА_6 є рідною бабусею

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки є рідною матір`ю їхнього батька - ОСОБА_3 .

Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги та застосовані норми права

Положеннями статтей 1216, 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частинами першою, п`ятою статті 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Проте за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Отже, зверненню до суду з указаним позовом мало передувати вирішення питання про видачу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

За змістом пункту 4.9. глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 ЦК України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Відповідно до Розділу ІІ глави 10 пунктів 4.14, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження та оскаржити відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що відмова суду у визнанні за позивачем права власності на спадкове майно не позбавляє спадщини, оскільки суд захищає лише порушені права, свободи та інтереси фізичних осіб, а тому позивачі повинні реалізувати своє право на оформлення спадкового майна у встановлений Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спосіб.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 липня 2019 року у справі № 536/474/17-ц, у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08 серпня 2019 року у справі № 307/1044/15-ц.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 , суди першої та апеляційної інстанцій на зазначене увагу не звернули.

Встановивши, що позивач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом не надали суду доказів того, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, крім того, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до закінчення шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вимоги про визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є передчасними.

Доводи касаційної скарги щодо порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права щодо незалучення до розгляду у справі ОСОБА_5 та незалучення належним чином ОСОБА_4 заслуговують на увагу з огляду на наступне.

У справі, що переглядається, встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 у період шести місяців із дня відкриття спадщини звернулися: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень, що є загальнодоступним, та додатків, поданих ОСОБА_5 до касаційної скарги, свідчить, що у червні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадкування (справа

№ 522/10915/17). Судом був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_4 позов 3-ї особи ОСОБА_5 , у якому вона просила суд встановити факт проживання однією сім`єю з померлою ОСОБА_6 та визнати за нею право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Рішенням Приморського районного суду від 11 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено. Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням,

ОСОБА_5 оскаржила його в апеляційному порядку. Ухвалою Апеляційного суду м. Одеси від 17 жовтня 2018 року відкрито апеляційне провадження. На момент касаційного перегляду справи № 522/5479/17 апеляційне провадження у справі № 522/10915/17 триває.

Таким чином, вирішуючи питання про задоволення позовних вимог

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд першої інстанції, розглядаючи паралельно позов ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права на спадкування, не встановив у справі, що переглядається, коло осіб, чиї права, свободи чи інтереси були порушені, невизнані або оспорені та не залучив до участі у справі зазначених осіб, що призвело до порушення прав ОСОБА_5 , які підлягають поновленню.

У роз`ясненнях, які містяться у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», вказано, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша-друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Суд першої інстанції, в порушення вимог статті 1, статті 33 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) зазначене вище не врахував та дійшов неправильного висновку стосовно того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи та не визначився зі складом осіб, які повинні брати участь у справі.

Крім того, відповідно до частини першої 33 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Аналіз матеріалів справи та оскаржених судових рішень свідчить, що у березні 2017 року ОСОБА_1 як законний представник ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

28 квітня 2017 року ОСОБА_1 в порядку статті 31 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) звернулася до суду із уточненою позовною заявою, у якій був зазначений співвідповідач - ОСОБА_4 без інформації про його місце проживання (перебування) або місцезнаходження та засобів зв`язку. (т. 1, а. с. 152)

Разом із тим, матеріали справи не містять клопотання позивача про залучення у справу іншої особи як співвідповідача.

Таким чином, суд першої інстанції у порушення вимог статті 33 ЦПК України

(у редакції, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції) залучив до участі у справі співвідповідача із неналежним оформленням цієї процесуальної дії.

Посилання касаційної скарги на те, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, вийшов за межі заявлених позовних вимог, оскільки позивач за зустрічним позовом не заявляв вимог про майно в індивідуальному сейфі банку, є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Так, додатковим рішення Приморського районного суду м. Одеси від

01 червня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 12 червня 2018 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 як законного представника ОСОБА_2 у частині визнання права власності за ОСОБА_2 на майно, що зберігалося в індивідуальному сейфі № НОМЕР_2 в депозитному сховищі філії ПАТ «Ощадбанк» та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 .

Разом із тим, при вирішенні питання про визнання права власності на майно, вказане в заяві про збільшення позовних вимог, суд першої інстанції не вирішив питання про сплату судового збору позивачем за первісним позовом у цій частині.

Крім того, суд першої інстанції не звернув належної правової уваги на те, що майно, що зберігалося в індивідуальному сейфі № НОМЕР_2 у депозитному сховищі філії ПАТ «Ощадбанк», не було ідентифіковано, тобто не було встановлено обсяг такого майна.

Аналіз зустрічного позову ОСОБА_3 свідчить про відсутність позовних вимог у частині вирішення питання про право власності на його користь на майно, що зберігалося в індивідуальному сейфі № НОМЕР_2 у депозитному сховищі філії ПАТ «Ощадбанк». (т. 1, а. с. 121-123)

Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК України та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК України вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визнаючи право власності на 1/2 частину майна, що зберігалося в індивідуальному сейфі № НОМЕР_2 у депозитному сховищі філії ПАТ «Ощадбанк», безпідставно вийшов за межі позовних вимог, тим самим порушивши принцип диспозитивності цивільного судочинства і змагальності процесу (статей 10, 11 ЦПК України, в редакції, чинній на час розгляду справи).

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Таким чином, ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_5 є обґрунтованими, що дає підстави для часткового задоволення касаційної скарги, оскількисуди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права,що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому оскаржувані судові рішення не можуть вважатися законними та обґрунтованими, такими, що відповідають основоположним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи, а тому суду першої інстанції під час нового розгляду справи необхідно врахувати висновки та мотиви скасування оскаржуваних рішень, що викладені в постанові Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалені з неповним з`ясуванням фактичних обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення та можуть впливати на права та законні інтереси осіб, яких не було залучено до участі у справі.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 411 судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, встановлено порушення норм процесуального права, оскаржені судові рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими та в силу статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 411, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2017 року, додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня

2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 12 червня

2018 рокускасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді:

А. А. Калараш

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров