Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/1626/18
провадження № 2/632/27/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"23" липня 2019 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Библіва С.В., при секретарі Кузьменко М.В., за участю представника позивача адвоката Тимошенко Н.І. та представника відповідача адвоката Поліщук І.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Первомайський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання батьківства та стягнення аліментів, суд -

В С Т А Н О В И В :

17.08.2018 року до суду надійшов вказаний позов. 14.09.2018 року провадження відкрито з призначенням до підготовчого засідання. 16.10.2018 року від відповідача надійшов відзив на позов. 13.11.2018 року провадження у справі зупинено до проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. 24.01.2019 року провадження у справі відновлено. 28.02.2019 року закрито підготовче засідання з призначенням справи до судового розгляду.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася її дочка ОСОБА_3 . Запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень проводився зі слів матері відповідно до ч.1 ст 135 СК України. Біологічним батьком дитини є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З ним позивачка зустрічалася з 1999 року і протягом наступних 15 років. ОСОБА_2 добровільно не бажав подавати заяву до відділу РАЦС про своє батьківство. Вважає, що єдиним способом підтвердження батьківства ОСОБА_2 є призначення судової молекулярно-генетичної експертизи і просить в порядку ст. 128 СК України визнати за відповідачем батьківство своєї дочки. Крім того, оскільки в силу ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину, просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання дочки ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/3 частки від його доходів до повноліття дитини.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити. Крім того, оскільки відповідач відмовився від проходження судової молекулярно-генетичної експертизи, просила в силу ст. 109 ЦПК України визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена.

Представник відповідача у судовому засіданні повністю заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов. Зокрема, зазначила, що відповідач ніколи не визнавав свого батьківства щодо дочки позивачки ОСОБА_4 , з родильного дому її не забирав, ніколи з позивачем спільного побуту чи бюджету не мав. Більше того, і позивач і відповідач до зачаття дитини в момент її народження та після перебували у шлюбі з іншими людьми. Відповідач з 1991 року і до тепер перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , з якою проживає разом, мають спільний бюджет та виховали спільного сина. ОСОБА_1 же перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 до його розірвання аж у жовтні 2007 році. Вказана особа і була записана батьком ОСОБА_4 впритул до набрання рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 29.05.2018 року чинності про виключення із актового запису про народження ОСОБА_4 відомостей про нього, як про батька. І тільки 18.07.2018 року органом ДРАЦС видано повторне свідоцтво про народження з вказівкою, що відомості про батька записані зі слів матері, тобто згідно ч.1 ст. 135 СК України. Крім того, сторона відповідача вважає, що висновок молекулярно-генетичної експертизи, від проходження якої відповідач відмовився, не міг бути допустимим та належним доказом, оскільки, як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.3 своєї постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС України, суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Висновок молекулярно-генетичної експертизи не є в цьому випадку належним доказом підтвердження походження дитини. Оскільки єдиними доказами на підтвердження позовних вимог є показання свідків з боку позивача, які повністю спростовуються свідченнями свідків з боку відповідача, то вважає представник відповідача у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі, так як друга позовна вимог є похідною від першої.

Представник третьої особи до судового засідання не прибув, проте надав письмову заяву, з якої вбачається, що він просить розглянути справу без його участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши позовну заяву та відзив на неї, дослідивши та проаналізувавши інші докази, встановив обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до ст.ст. 81-82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зокрема, встановлено судом та неоспорюється сторонами у справі, що:

позивач у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі з 24.08.1996 року до його розірвання 14.05.2008 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.38). У шлюбі у них народилася до дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Походження дитини визначено відповідно до ст. 52 КпШС України, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували на той час у шлюбі та вели спільне господарство, тому, ОСОБА_6 записаний батьком ОСОБА_4 . У липні 2017 року ОСОБА_1 повідомила свого колишнього чоловіка про те, що мала інтимні стосунки з іншим чоловіком і дочка ОСОБА_7 не є його рідною дочкою, а її батьком є саме ОСОБА_2 і вона збирається це довести через суд. На початку січня 2018 року ОСОБА_6 оспорив своє батьківство і своїм рішенням від 29.05.2018 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області у справі № 632/21/18 провадження № 2/632/128/18 ухвалив виключити з актового запису № 154 від 03.08.2001 року, вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайському реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про батька дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вже після набрання чинності вказаним рішенням 18.07.2018 року органом ДРАЦС видано повторне свідоцтво про народження з вказівкою, що відомості про батька записані зі слів матері, тобто згідно ч.1 ст. 135 СК України.

Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України).

Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Основним доказом сторони позивача на підтвердження батьківства ОСОБА_2 міг би бути висновок молекулярно-генетичної експертизи, про що у судовому засіданні представником позивача заявлено.

Відповідно до ст. 105 ЦПК України призначення судової молекулярно-генетичної експертизи не є обов`язковим, проте, суд її призначив. Відповідач же ОСОБА_2 ухилився від проходження експертизи, вважаючи це недоцільним, бо позивач повинна в силу ст. 53 КпШС України доводити факт спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або надати докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Суд вважає за недоцільне визнавати факт кровного споріднення відповідача з дочкою позивача внаслідок ухилення ОСОБА_2 від надання зразків експертові, оскільки, навіть якщо б висновок показав споріднення на 99,9999% він, як доказ, був би недопустимий та неналежний бо на момент виникнення спірних правовідносин норми КпШС України не передбачали такої підстави для встановлення батьківства.

В п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС України, суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ст.53 КпШС України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають в шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Як вбачається з матеріалі справи дитина ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до 1 січня 2004 ІНФОРМАЦІЯ_3 . До набрання чинності рішенням від 29.05.2018 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області у справі № 632/21/18 провадження № 2/632/128/18 та видачі 18.07.2018 року органом ДРАЦС повторного свідоцтва про народження її батьками було записане у актовий запис про народження подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Після виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження, батька дитини зазначено зі слів матері, тобто в порядку ст. 135 СК України.

За таких обставин в силу зазначених норм матеріального права та дати народження дитини позивача правовідносини щодо батьківства, які виникли між сторонами, регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім`ю України чинним на момент їх виникнення, тобто станом на час народження дитини.

Показаннями свідків з обох сторін судом встановлено, що ОСОБА_2 до зачаття дитини та після її народження не проживав разом із позивачкою ОСОБА_1 , спільного господарства не вели та не мали спільного бюджету. ОСОБА_2 дитину з пологового будинку не забирав та її вихованням не займався, бо обидві сторони проживали окремо зі своїми подружжями та родинами. Показання свідків ОСОБА_9 (мати позивачки), ОСОБА_10 (подруга позивача), ОСОБА_3 (дитина позивача), які пояснили, що відповідач бачився з дитиною, дарував їй подарунки та робив ремонт в помешканні позивачки, різняться з поясненнями свідків ОСОБА_11 (брат відповідача), ОСОБА_12 (друг відповідача) та ОСОБА_5 (брат відповідача), які показали, що разом з ОСОБА_1 в якості цивільної дружини чи співмешканки ОСОБА_2 вони ніколи не бачили; про ймовірну дитину від іншої жінки вони ніколи не чули; від реєстрації шлюбу з 1991 року і по сьогодні ОСОБА_2 проживає з дружиною ОСОБА_5 , з якою виховали спільного сина ОСОБА_13 .

З копій паспортів сторін вбачається, що вони ніколи не були разом зареєстровані за однією адресою.

Будь-які інші належні докази на підтвердження в своїй сукупності спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільного виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства, як того вимагає законодавство, що діяло на час народження дочки позивачки, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у суду немає правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання батьківства, а, тому, у задоволенні позовних вимог в цій частині позивачеві слід відмовити. Враховуючи похідність іншої частини позовних вимог від першої, то слід відмовити у задоволенні вимог в частині стягнення аліментів.

Судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 122, 125, 128, 126, 135 СК України, ст. 53 КпШС України, ст.ст. 1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 141, 200, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Первомайський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання батьківства та стягнення аліментів - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання його повного тексту.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Третя особа: Первомайський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Харківська область, м. Первомайський, 3 м-н., Громадський центр, .

Повний текст рішення виготовлено 31.07.2019 року.

Суддя: С. В. Библів