Справа № 497/232/19
Провадження № 2/497/334/19
17.09.2019 року Болградський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Раца В.А.
секретаря - Божевої І.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного провадження, в місті Болграді цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -
19.02.2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» - Савіхіна А.М., яка діє на підставі довіреності, звернулася до суду з позовом та просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом в розмірі 14 710,25 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн., мотивуючи тим, що 23.01.2012 року з ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н на суму 14 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, спадщину після його смерті прийняла ОСОБА_1 , своєю реєстрацією за однією адресою на день смерті спадкодавця. Так як при житті ОСОБА_2 не виконав умови кредитного договору, у нього станом на день його смерті виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 14 710,25 грн. Тому позивач просить стягнути вищезазначену заборгованість зі спадкоємця ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку - ОСОБА_1
Представник позивача Савіхіна А.М. надала заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.64).
Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача.
Згідно з ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).
Частина 1 статті 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.
Згідно частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України).
ОСОБА_2 23 січня 2012 року підписав заяву, що разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та банком договір № б/н від 23 січня 2012 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредитний ліміт на картковий рахунок. Підписання ОСОБА_2 заяви засвідчує його ознайомлення та згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, наданими йому при ознайомленні у письмовому вигляді, а також підтверджує його згоду на те, що вказані документи в цілому складають договір про надання банківських послуг (а.с. 6).
На підставі договору № б/н від 23 січня 2012 року про надання банківських послуг у ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» виникли боргові зобов`язання по поверненню кредитних коштів. ПАТ КБ «Приват Банк» для надання послуг відкрив ОСОБА_2 картрахунок та видав платіжну картку з обумовленим кредитним лімітом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27 березня 2017 року виданим Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.49).
Заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.01.2012 року станом на 23.01.2012 року склала 14 710,25 грн., що підтверджено розрахунком (а.с.7-8), а саме 2842,84 грн. - тіло кредиту; 11 767,41 грн. - нараховано процентів за користування кредитом та 100,00 грн. - нараховано пені.
В матеріалах справи також наявний інформаційний лист державного нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори Пінігіної Т.М. від 5.493/02-14 від 16.08.2017 року, з якого вбачається що на час його складення ніхто зі спадкоємців з питань прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався (а.с.53).
З копії паспорта ОСОБА_1 . серії НОМЕР_2 , виданого 12 лютого 2001 року Болградським РВ УМВС України в Одеській області вбачається, що вона з 28.08.1995 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.47-48), також за цією адресою на час відкриття спадщини був зареєстрований ОСОБА_2 (а.с.46).
Але позивачем не надано жодного доказу, про те що ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , хоча судом двічі відкладався розгляд справи для надання позивачу можливості надати необхідні докази, або заявити відповідне клопотання для витребування судом доказів, що було проігноровано позивачем.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до п.5 ч.1ст. 1219, ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Обов`язок з відшкодування шкоди (яка в даному випадку для банку виникла внаслідок неповернення відповідачем боргу за кредитним договором) згідно зі ст. 1219 ЦК України не є таким, що нерозривно пов`язаний з особою спадкодавця, а тому відповідно до вимог чинного ЦК України з його смертю цей обов`язок не припинився і спадкується його спадкоємцями, тобто є таким, що входить до складу спадщини.
За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.
Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст. 1281,1282 ЦК України.
У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.
Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
За положеннями ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість.
Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця.
В позовній заяві як на підставу задоволення позову позивач посилався на те, що відповідач зареєстрована за місцем проживання спадкодавця, тому вважається такою, що прийняла спадщину і повинна нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця, але доказів підтверджуючих що відповідач є спадкоємцем за законом або за заповітом суду не надано.
Відповідно до ч.2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрація за місцем проживання спадкодавця, на що посилається АТ КБ "ПриватБанк" у позовній заяві, як на підставу позовних вимог.
Судом встановлено, що відповідач зареєстрована за тією самою адресою, що й спадкодавець, однак доказів їх фактичного проживання із спадкодавцем суду надано не було.
Позивач також не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняла у спадок відповідач та яка його вартість, що унеможливлює стягнення з неї заявлених позивачем грошових коштів.
Клопотання про витребування відомостей щодо наявності у спадкодавця на час відкриття спадщини рухомого та нерухомого майна заявлено не було, обставин, які б вказували на неможливість подання вказаного клопотання до суду першої інстанції, або наявність поважних причин для його неподання, АТ КБ «ПриватБанк» не наведено. Крім того, позивачем не надано доказів, що містять підтвердження того факту, що саме відповідач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 .
Враховуючи недоведеність позивачем наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , того що відповідач є спадкоємцем за законом або за заповітом та факту постійного проживання відповідача разом із спадкодавцем, суд приходить до висновку, що правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором боргу спадкодавця у суду не має.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.509, 525, 526, 530, 536, 625,549-552, 1050, 1054, 1056, 1218, 1219, 1220, 1267-1269, 1281, 1282, 1296 ЦК України, ст.ст.10, 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовуАкціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца