Справа № 489/8127/18
Номер провадження 2/489/773/19
УХВАЛА

08 лютого 2019 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Тихонової Н. С., розглянувши матеріали позовної заяви за вх. № 37538/18-Вх

за позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон,

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

встановив

29 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон .

Згідно з вимогами чинного законодавства звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи здійснюється шляхом пред'явлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п.п.4,5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини Веронніки за межі України, терміном на три роки, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, у супровіді матері, або іншої особи уповноваженої за її нотаріально посвідченої згоди.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі Правила №57). Пунктом 3 Правил №57 встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Відповідно до пп. 1 п. 4 вказаних Правил, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених один з батьків нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

З аналізу вищевказаних положень випливає, що даною нормою передбачена можливість ухвалення судом рішення про надання дозволу на одноразовий виїзд за кордон особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, а не на постійні виїзди дитини без згоди батька. Такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування, у тому числі у відповідній державі.

Так, при розгляді судами такої категорії справ, суд має визначити відповідний часовий проміжок перебування дитини у цій державі, визначити надання одноразового дозволу на виїзд малолітньої за кордон без згоди та супроводу одного із батьків з визначенням його початку і закінчення, а не на неодноразові виїзди без визначення країни та проміжку часу, дослідити докази необхідності виїзду дитини за кордон та обґрунтування терміну виїзду. (Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 липня 2010 року).

Дозвіл на виїзд дитини за межі України без згоди батька не позбавленого батьківських прав надається кожного разу окремо (тобто на кожен раз), при цьому в дозволі зазначається країна, місце перебування та строк, на який дитина буде знаходитися за кордоном.

Відповідно до цілей Гаазької конвенції, суть якої полягає у тому, що один із батьків не має права одноосібно приймати рішення про зміну місця проживання дитини або переміщення дитини на необмежений час у інше місце, зокрема, вивозити її в іншу державу або не повертати дитину до держави її постійного місця проживання.

Таким чином, позивач у своїх позовних вимогах не вказала певний проміжок часу, країни перебування, не зазначила хто супроводжуватиме дитину за кордоном та має забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення дитини в Україну, а просить надати дозвіл на виїзд дитини за межі України з метою подорожі та відпочинку без згоди батька.

Отже, позивачу необхідно надати до суду нову редацію позовної заяви із зазначенням країн, які планують відвідати позивач з дитиною, мети їх відвідання, термінів перебування в цих країнах та зазначення доказів на підтвердження цих обставин, а також указати особу яка буде перетинати кордон разом із дитиною.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, суд

ухвалив

Залишити без руху позовну заяву про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон, позивач: ОСОБА_1, відповідач: ОСОБА_2 .

Надати позивачу строк, тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

У разі не виконання вимог ухвали в установлений судом строк заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.С. Тихонова