У Х В А Л А Справа № 932/13267/19

Провадження № 2-з/932/145/19

04 вересня 2019 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Литвиненка І.Ю., розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до державного реєстратора відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно управління з питань реєстрації виконавчого комітету Криворізької міської ради Рощиної Марії Олександрівни, третя особа без права самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов`язати вчинити дії.

04 вересня 2019 року разом із позовом надійшла заява позивачів про забезпечення позову, в якій вони прохають заборонити вчиняти державним реєстраторам будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 та заборонити будь-яким особам проводити дії щодо звернення стягнення на вказану квартиру на підставі виконавчих документів, боржником в яких є ОСОБА_2 .

Розглянувши заяву та додані до неї додатки, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Проте, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

В заяві про забезпечення позову заявники посилаються на те, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2014 року з ОСОБА_2 стягнуто грошову компенсацію на користь третьої особи в розмірі 823455 гривень 50 копійок, яке рішенням суду апеляційної інстанції залишено без змін. На даний момент ОСОБА_2 оскаржив це рішення до Верховного суду у 2019 році, проте доказів цього факту позивачі не надали. У зв`язку з чим, враховуючи, що задоволення заяви про забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, яке набрало законної сили, а також те, що заявниками не зазначена вартість спірного майна, що робить неможливим визначити співмірність заявлених вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

Суддя І.Ю. Литвиненко