Єдиний унікальний номер справи 229/5679/18
Номер провадження № 4-с/229/10/2018
У Х В А Л А

Іменем України

11 лютого 2019 року Дружківський міський суд Донецької області

в складі:головуючого судді Гонтар А.Л.

при секретарі Білик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на дії та бездіяльність Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

в с т а н о в и в :

заявник ОСОБА_1 акціонерне товариство "Державний ощадний банк України (далі ПАТ "Державний ощадний банк України") 29.11.2018 року звернулось до Дружківського міського суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в якої вказав, що ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 15 червня 2018 року було видано дублікат судового наказу Ясинуватського міськрайоного суду від 18 вересня 2009 р. про солідарне стягнення на користь АТ "Ощадбанк" заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_3 і поновлено строк для його пред'явлення до виконання.

13 вересня 2018 року банком було направлено до Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заяву про відкриття виконавчого провадження щодо солідарного стягнення заборгованості на користь АТ "Ощадбанк".

11 жовтня 2018 р. старшим державним виконавцем Маловичко Л.В. було направлено повідомлення по повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання згідно ч.2 ст. 4 ЗУ "Про виконаче провадження", а саме, у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

У зв"язку з тим, що дублікат судового наказу про солідарне стягнення на користь АТ "Ощадбанк" заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видано на підставі судового наказу Ясинуватського міськрайоного суду Донецької області від 18 вересня 2009 року, який містив в собі стягнення заборгованості проти кількох відповідачів, тому не можно вважати, що виконавчий документ було пред"явлено з порушенням вимог чинного законодавства.

Станом на 28 листопада 2018 року банком тимчасово втрачено право на стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через те, що старшим державним виконавцем Маловичко Л.В. було незаконно винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та не здійснено виконавчих дій щодо стягнення заборгованості на користь АТ "Ощадбанк".

ПАТ "Ошадбанк" вважає таку бездіяльність державного виконавця, яка полягає у невжитті заходів щодо стягнення заборгованості на користь АТ "Ощадбанк" незаконною.

Заявник просить визнати дії державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 в частині повернення виконавчого документу без прийняття до виконання на підставі дублікату судового наказу Ясинуватського міськрайонного суду від 18вересня 2009 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України", як такі, що порушують права Банку на стягнення заборгованості .

Зобов'язати державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 скасувати постанову про повернення виконавчого провадження та винести постанову про відкриття виконавчого провадження у відношенні солідарних боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та вжити заходи спрямовані на здійснення виконавчих дій щодо стягнення заборгованості.

Зобов'язати державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 повідомити банк про вжиті заходи та їх результати.

04 грудня 2018 року скарга була прийнята до провадження Дружківського міського суду та призначена до судового розгляду на 17 грудня 2018 року.

У судове засідання представник заявника ПАТ "Ощадбанк" не з'явився , про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать розписки до судових повідомлень ( а.с. 13,21)

Представник Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції в Донецькій області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що в справі є повідомлення (а.с.14,22).

Боржники ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не з"явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином через оголошення на веб-сайті "Судова влада" (а.с.11,12,16,20)

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб Державної виконавчої служби передбачено врегульовано розділом VІІ ЦПК України та розділом Х Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону «Про виконавче провадження» та статей 447 та 448 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

На підставі ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після прийняття її судом.

Скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод;

у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом, що передбачено ст. 449 ЦПК України.

Як вибачається із скарги заявника він оскаржує дії державного виконавця Приморського ВДВС м. Маріуполь Головного территоріального УЮ у Донецькій області щодо повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання від 11 жовтня 2018 року, яке надійшло до заявника 21 листопада 2018 року (а.с.3).

Строк оскарження даної дій спливає 01 грудня 2018 року.

Заявник звернувся зі скаргою до суду 29 листопада 2018 року (а.с.1), тобто в межах встановленого законодавством строку.

Таким чином, суд, вважає, що заявник не пропустив строк для звернення до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Під час розгляду скарги, судом встановлено, що 15 червня 2018 року Суддею Дружківського міського суду було видано дублікат судового наказу Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 18 вересня 2009 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ "Ошадбанк" заборгованості (а.с.8).

13 вересня 2018 року заявник направив до Приморського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області заяву про відкриття виконавчого провадження щодо солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3

11 жовтня 2018 року старший державний виконавець Приморського ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області винесла повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, на підставі того, що у виконавчому документі та у заяві стягувача на примусове виконання вказано два боржника, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження" (а.с.4-5).

Заявник АТ "Ощадбанк" посилається на те, що вони не погоджуються із вказаним поверненням виконавчого документу .

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 02 червня 2016 року виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Частиною 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження в редакції від 02 червня 2016 року також передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ предявлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 02 червня 2016 року передбачено, що у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

Як вибачається із дубліката судового наказу Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 18 вересня 2009 року, в його резолютивної частині зазначено про стягнення з обох боржників, що не відповідає вимогам ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 02 червня 2016 року.

Але, відповідно до ст. 19 Закону Україїни "Про виконавче провадження", яка була чинна на час винесеня судового наказу, тобто на 18 вересня 2009 року, у виконавчому документі повинні бути зазначені:

1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ;

2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ;

3) найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності

(для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо;

4) резолютивна частина рішення;

5) дата набрання чинності рішенням;

6) строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, судовий наказ від 18 вересня 2009 року, виданний Ясинуватським міськрайонним судом Донецької області відповідає вимогам закону, який діяв на час його видачі і у суда не має підстав для приведення його у відповідність із вимогами зазначеними у Законі "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року.

Виходячі з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої право на виконання судового рішення є складовою частиною права на доступ до суду, передбаченого ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна складова частина судового розгляду, а право на справедливий суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду однієї із сторін.

Таким чином, суд, вважає, що дії державного виконавця не ґрунтуються на законі і їх повинно визнати незаконими.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Оскільки скаргу задоволено, то судові витрати треба стягнути з відповідача на користь держави.

Але, Законом "Про судовий збір" від 08 липня 2010 року (з усіма змінами та доповненнями) не передбачено сплату судового збору за скаргами на дії державного виконавця, тому, суд, вважає за необхідне віднести судові витрати у вигляді судового збору на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись Законом України „Про виконавче провадження в редакції від 2 червня 2016 року ( з усіма змінами та доповненнями), ст. 19 Закону України від 21 квітня 1999 року (з усіма змінами та доповненнями), ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Задовольнити скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк" на дії або бездіяльність Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Визнати неправомірними дії державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиціїї у Донецькій області щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 11 жовтня 2018 року.

Скасувати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 11 жовтня 2018 року.

Зобов'язати державного виконавця відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа від 18 вересня 2009 року по справі № 2-Н-226 про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором у розмірі 14881,71 грн.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Донецької області через Дружківський міський суд протягом п'ятнадцаті днів після проголошення або отримання копії ухвали.

Суддя: А. Л. Гонтар