Справа № 464/3528/18 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков І.П.
Провадження № 22-ц/811/1259/19 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - Курій Н.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Ванівського О.М.,

за секретаря Матяш С.І.,

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04 березня 2019 року, постановлене в складі головуючого - судді Рудакова І.П. у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ЛКП «Львівелектротранс» звернулось у суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 у якому просить стягнути з неї заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 6176,53 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 26 квітня 2018 року з вини відповідача, було зупинено рух трамвайних вагонів по маршруту № 8 у першій зміні у кількості 18 одиниць на 30 хвилин. У зв`язку із наявністю причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та зупиненням руху трамваїв, позивач зазнав матеріальної шкоди у розмірі 6176 грн. 53 коп., яку у відповідності до ст. ст. 22, 1166 ЦК України та ст. 13 Закону України «Про міський електричний транспорт» просив стягнути з відповідача та згідно з ст. 141 ЦПК України просив вирішити питання судового збору.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львовавід 04 березня 2019 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» майнову шкоду у розмірі 6176 грн. 53 коп. та судовий збір у сумі 1762 грн.

Рішення Сихівського районного суду м. Львовавід 04 березня 2019 року оскаржила ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та ухвалено з порушенням норм процесуального права.

ОСОБА_1 посилається на те, що позивачем не доведено існування упущеної вигоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 квітня 2018 року на перехресті вул. Угорська та пр. Червоної Калини у м. Львові, під час якої зупинився рух трамваїв ЛКП «Львівелектротранс» маршруту №8. Вважає, що при доведенні наявності упущеної вигоди необхідно доводити розмір конкретної суми доходу, яку особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Отримання певних доходів у попередньому періоді саме по собі не вказує на реальність отримання таких самих доходів і в наступному періоді, тому факт реальної можливості отримання позивачем доходу в сумі 6176 грн. 53 коп. у випадку відсутності простою в роботі рухомого складу належними доказами не підтверджується. Зазначає також, що позивачем не було доведено, що зіткнення автомобілів у ДТП за її участі відбулось саме о 09 год. 10 хв. Натомість постановою Сихівського районного суду м. Львова від 11 травня 2018 року встановлено, що зіткнення відбулось о 09 год. 15 хв. Відтак це спростовує причинно-наслідковий зв`язок між ДТП, яка мала місце о 09 год. 15 хв. та зупинкою руху трамваїв о 09 год. 10 хв. та свідчить про їх зупинку з інших причин не пов`язаних з ДТП. Позивачем надано звіт, який начебто підтверджує зупинку всіх 18 трамваїв, який не відображає простій кожного окремого трамваю на 30 хвилин. Вважає, звіт про затримку руху неналежним доказом, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду чітко зазначено час ДТП, однак суд першої інстанції, взяв до уваги як доказ саме звіт про затримку руху на маршрутах, залишивши поза увагою постанову суду, не навівши жодної мотивації надання переваги одного доказу перед іншими.

ОСОБА_1 зазначає, що для розрахунку позивачем використано «Методичні рекомендації щодо визначення втрат підприємств міського електричного транспорту у випадках тимчасового закриття або перешкоджання рухові трамваїв чи тролейбусів» затверджені наказом Мінжитлокомунгоспу України від 13.12.2010 р. №490, які не є нормативно-правовим актом, не зареєстровані Мін`юстом і носять лише рекомендаційний характер. Крім того вказані Методичні рекомендації втратили чинність 20.06.2018 року на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №146 від 20.06.2018 р. у зв`язку з приведенням актів у відповідність до вимог законодавства.

Апелянт вказує також про неправильне застосування методики розрахунку майнової шкоди, оскільки спочатку позивач задекларував використання однієї формули, а в кінцевому підсумку використав іншу і отримав відповідно інший результат, ніж той, який мав би бути отриманий, якби позивач використав задекларовану формулу.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що подана довідка про отримання доходу за маршрутом №8 за 25.04.2019 року, видана за підписом головного бухгалтера не може братись до уваги, оскільки не є первинним документом відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (наявні недоліки не містить обов`язкових реквізитів первинного документа), а тому вважає таку неналежним доказом.

Просить задовольнити апеляційну скаргу та відмовити у задоволені позову в повному обсязі, та стягнути з позивача сплачений судовий збір.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав, посилаючись на доводи, які аналогічні доводам апеляційної скарги та просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Представник Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» Бегей І.М. в судове засідання не з`явився, подав повторне клопотання про відкладення розгляду справи за вх. №14878 від 30.07.2019 року, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, однак доказів про це не представив.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо відкладення розгляду справи.

Перевіривши доводи клопотання про відкладення розгляду справи, заслухавши думку представника ОСОБА_4 щодо відкладення розгляду апеляційної скарги, ураховуючи обов`язок суду апеляційної інстанції дотримуватись строків розгляду справи, визначених ч. 2 ст. 371 ЦПК України, відсутність належних доказів неможливості явки представника в засідання, повторність поданого клопотання про відкладення судового засідання, апеляційний суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності представника Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», який належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (арк. спр. 164 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що внаслідок винних дій відповідача при вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, позивачем понесено збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 6176 грн. 53 коп., а тому дійшов переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і стягнув з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» 6176 грн. 53 коп. майнової шкоди та 1762 грн. судового збору.

При визначені втрат понесених Львівським комунальним підприємством «Львівелектротранс» суд першої інстанції прийняв до уваги розрахунок втрат від простою трамвайних вагонів по маршруту №8 від 26 квітня 2018 року та звіт про затримку руху на маршрутах від 26 квітня 2018 року, зазначивши, що такий найбільш чітко відображає початок та тривалість затримки руху трамвая на маршруті №8, який зупинився внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд частково не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

З надісланих Сихівським районним судом м. Львова матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності встановлено, що постановою Сихівського районного суду м. Львова від 11 травня 2018 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Встановлено, що ОСОБА_1 26 квітня 2018 року о 09 год. 15 хв. на перехресті вул. Угорська-пр.Ч.Калини у м. Львові, керуючи транспортним засобом марки «КІА СЕЕ`D», д.н.з. НОМЕР_1 , була не уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, на нерегульованому перехресті вулиць Угорська-пр.Ч.Калини при повороті ліворуч не надала перевагу в русі автомобілю «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , яка рухалась у зустрічному напрямку прямо, чим порушила вимоги п.п. 1.5, 2.3(б), 16.13 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого відбулось зіткнення, що спричинило технічні пошкодження транспортних засобів.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України).

Згідно зі ст.1188 Цивільного кодексу України, шкода внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах: шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1187 цього Кодексу, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про міський електричний транспорт», перевізник має право вимагати відшкодування втрат за тимчасове закриття або перешкоджання рухові.

Як в суді першої інстанції, так і в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджувалась із часом затримки руху трамваїв внаслідок дорожньо-транспортної пригоди саме о 09 год. 10 хв. оскільки дорожньо-транспортна пригода відбулась о 09 год. 15 хв.

Як встановлено з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №044067 (арк. спр. 44), схеми місця дорожньо-транспортної пригоди та постанови Сихівського районного суду м. Львова про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , дорожньо-транспортна пригода 26 квітня 2018 року відбулась о 09 год. 15 хв.

За наведених обставин, постанова Сихівського районного суду м. Львова від 11 травня 2018 року (арк. спр. 145-146) має преюдиціальне значення, у зв`язку із цим, апеляційний суд вважає часомпочатку затримку руху трамваїв 26 квітня 2018 року час вчинення дорожньо-транспортної пригоди саме 09 год. 15 хв., а не 09 год. 10 хв. про який зазначено позивачем узвіті про затримку руху (арк. спр.6).

Встановлено, що у зв`язку з простоєм трамвайних вагонів від тимчасового перешкоджання (закриття) руху на маршруті №8, позивачу були завдані збитки, що складаються з втрат від вимушеного простою, а саме втрат виручки за відповідний час роботи рухомого складу.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведено завдання ОСОБА_1 збитків внаслідок затримки руху трамваїв.

Однак, ураховуючи встановлений апеляційним судом інший час початку простою трамвайних вагонів маршруту №8 у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою 26 квітня 2018 року , суд доходить висновку, що рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04 березня 2019 року належить змінити, провівши розрахунок збитків внаслідок затримки руху трамваїв з урахуванням часу простою трамвайних вагонів за маршрутом №8 26.04.2018 року протягом 25 хв. ( а не 30 хв. як зазначено позивачем узвіті про затримку руху (арк. спр.6)).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те що, 26 квітня 2018 року у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою не було зупинено всі 18 трамваїв випущених на рейс нічим не доведені, звіт про затримку руху на маршрутах в частині зупинки саме 18 трамваїв відповідачем не спростовано, тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

З матеріалів справи встановлено, що розрахунок недоотриманих доходів ЛКП «Львівелектротранс» був складений на підставі Методичних рекомендацій щодо визначення втрат підприємств міського електричного транспорту у випадках тимчасового закриття або перешкоджання рухові трамваїв чи тролейбусів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства №490 від 31 грудня 2010 року, які були чинні на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.2 вказаних Методичних рекомендацій, передбачена методологія розрахунку втрат від тимчасового закриття або перешкоджання рухові трамваїв (тролейбусів) та пошкоджень об`єктів міського електротранспорту, за якою втрати перевізника від тимчасового закриття або перешкоджання рухові на визначених договором про організацію надання транспортних послуг маршрутах та від пошкоджень об`єктів міського електричного транспорту розраховується, зокрема, у випадку зменшення фактичного обсягу транспортної роботи через перешкоджання рухові за маршрутом (маршрутами) іншими транспортними засобами, власниками яких є юридичні або фізичні особи.

Згідно з означеними рекомендаціями при розрахунку втраченого доходу від простою до уваги приймається кількість годин простою та виручка за одну годину, що включає фактичний дохід від продажу проїзних документів перевізником (разових білетів та проїзних квитків) та величину передбаченої компенсації за пільгові пасажироперевезення.

Доводи ОСОБА_1 про те, що наказ Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №490 від 31 грудня 2010 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо визначення втрат підприємств міського електричного транспорту у випадках тимчасового закриття або перешкоджання рухові трамваїв чи тролейбусів» носить рекомендаційний характер та не є нормативно-правовим актом апеляційний суд відхиляє, з огляду на наступне.

Вказаний наказ був прийнятий відповідно до ст.13 Закону України «Про міський електричний транспорт» та п.39 Правил надання послуг міським електричним транспортом, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2004 року №1735 та з метою нормативно-методичного забезпечення підприємств міського електротранспорту в частині відшкодування втрат за тимчасове закриття або перешкоджання рухові з незалежних від них причин.

Відповідно до п.п.е п.5 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №731 від 28 грудня 1992 року на державну реєстрацію не подаються акти, зокрема, рекомендаційного, роз`яснювального та інформаційного характеру (методичні рекомендації, роз`яснення, у тому числі податкові, тощо), нормативно-технічні документи (національні та регіональні стандарти, технічні умови, будівельні норми і правила, тарифно-кваліфікаційні довідники, кодекси усталеної практики, форми звітності, у тому числі щодо державних статистичних спостережень, адміністративних даних та інші).

Тобто наказ Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №490 від 31 грудня 2010 року не підлягав державній реєстрації.

Оскільки Міністерство з питань житлово-комунального господарства України на час дії наказу №490 від 31 грудня 2010 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо визначення втрат підприємств міського електричного транспорту у випадках тимчасового закриття або перешкоджання рухові трамваїв чи тролейбусів» формував, координував та регулював політику у сфері міського електричного транспорту (трамвай, тролейбус) ЛКП «Львівелектротранс» вправі було брати за основу вказаний наказ при розрахунку втрат від затримки руху на трамвайних маршрутах.

Суд апеляційної інстанції вважає, що твердження скаржника про неправильність розрахунку ЛКП «Львівелектротранс» майнової шкоди в частині визначення величини втраченого доходу від простою рухомого складу та посилання скаржника про включення ще одного елементу до формули, за яким розраховано показник D2, є помилковим з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що проведений розрахунок ЛКП «Львівелектротранс» є правильним та відповідає Методичним рекомендаціям щодо визначення втрат підприємств міського електричного транспорту у випадках тимчасового закриття або перешкоджання рухові трамваїв чи тролейбусів.

Так, відповідно до п. 2.1. Методичних рекомендацій, втрати від тимчасової затримки руху на маршрутах міського електричного транспорту з незалежних від перевізника причин можуть визначатися шляхом розрахунку показників зміни обсягів транспортної роботи перевізника (базовий метод) або за показниками часу вимушеного простою і виручки за годину роботи рухомого складу (альтернативний метод).

ЛКП «Львівелектротранс» проведено визначення втрат від тимчасової затримки руху на маршрутах міського електричного транспорту за альтернативним методом, з використанням формули:

D2 = Vh · ts ;

де: D2 - величина втраченого доходу від простою рухомого складу, грн.;

Vh - величина виручки за одну годину, грн./год.;

ts - кількість годин простою трамвая (тролейбуса), год.

Величина виручки за одну годину (Vh ) розраховується як відношення суми фактичних доходів за день, що передував вказаному випадку, на кількість годин роботи рухомого складу у цей же день на відповідному маршруті (маршрутах).

Зазначені величини рекомендується розраховувати на підставі звітів про фактичні доходи на маршрутах.

З наявної в матеріалах справи довідки №265 від 21.06.2018 р. (арк. спр. 8) встановлено, що фактичні доходи за трамвайним маршрутом № 8, за день що передував вказаному випадку становить 57445 грн., яка включає 49 485 грн. дохід від продажу загальних квитків та 7960 грн. дохід від продажу разових пільгових (студентські/учнівські) квитків.

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що довідка за підписом головного бухгалтера Львівського КП «Львівелектротранс» №265 від 21.06.2018 року не є первинним документом, оскільки не відповідає вимогам до первинних документів (наявні недоліки не містить обов`язкових реквізитів первинного документа), суд вважає безпідставним, оскільки у відповідно до п. 3 ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Судом апеляційної інстанції встановлено, що довідка відповідає вищезазначеним вимогам, а тому суд першої інстанції правильно прийняв її до уваги при проведенні розрахунку.

Дані внесені в довідку щодо доходу від продажу квитків по трамвайному маршруту № 8 за 25.04.2018 року відповідачем ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції не спростовані.

Крім того, як визначено у Методичних рекомендаціях, величина виручки за одну годину та величина втраченого доходу розраховується на підставі звітів про фактичні доходи на маршрутах, яким у даному випадку є довідка №256 від 21.06.2018 року.

Виручка за одну годину включає фактичний дохід від продажу проїзних документів перевізником і величину передбаченої йому компенсації за пільгові пасажироперевезення перераховані на 1 годину роботи.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №25 від 12.01.2018 року «Про затвердження граничних коефіцієнтів співвідношення кількості безоплатно перевезених пасажирів до пасажирів, які оплачують проїзд у транспорті загального користування у м. Львові» - Львівському комунальному підприємству «Львівелектротранс» затверджено коефіцієнт 1,9 (арк. спр. 14).

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №387 від 10.04.2018 року «Про встановлення тарифів на перевезення пасажирів у міському електричному транспорті» встановлено вартість разового квитка на проїзд у міському електричному транспорті у розмірі 5.00 грн., вартість разового квитка на проїзд у міському електричному транспорті для учнів і студентів у розмірі 2,50 грн. (арк. спр. 15).

Ураховуючи дохід від продажу квитків за 25.04.2018 року за трамвайним маршрутом №8, кількість перевезених пасажирів 25.04.2018 р. становить 13081, в тому числі: на загальних підставах: 9897люд. = 49485 грн. /5.00.грн.; студентів та учнів 3184 люд. = 7960 грн. / 2.50 грн.

Відтак, застосувавши коефіцієнт, затверджений Рішенням ЛМР №25 від 26.04.2018р. кількість безоплатно перевезених пасажирів за 25.04.2018 р. за трамвайним маршрутом №8 становить 24 853,90 (13081 перевезених пасаж. х 1,9 коеф).

Передбачена компенсація за пільгові пасажироперевезення за трамвайним маршрутом №8 становить 124 269 грн. 50 коп. (24853, 90 безоплатно перевезених пасажирів х 5.00 вартість разового квитка на проїзд у міському електричному транспорті).

Компенсація за пільгові перевезення учнів і студентів становить 7960 грн. (3184 кількість перевезених учнів та студентів х 2.50 грн. половина вартості разового загального квитка).

Загальна сума доходів за 25.04.2018 р. за трамвайним маршрутом №8 становить 189674 грн. 50 коп. (57445 грн. + 124269 грн. 50 коп. + 7960 грн.).

З наявного в матеріалах справи Витягу добового звіту за трамвайним маршрутом №8, 25.04.2019 р. трамваї при роботі у дві зміни (18 трамваїв у першу зміну працювали 140, 19 год., 17 трамваїв у другу зміну працювали 136,19 год.) працювали 276,38 год. (арк. спр. 9).

Відтак, величина виручки за одну годину одного трамвая за трамвайним маршрутом №8 становить: Vh: 189 674 грн. 50 коп. / 276,38 год. = 686,28 грн.

Кількість годин простою (ts) трамвая (тролейбуса) визначається на підставі відомості виконаного руху.

Однак, судом апеляційної інстанції встановлено, що час простою 18 трамваїв за маршрутом №8, 26.04.2018 року внаслідок ДТП становив 25 хв.

Таким чином, втрачений дохід ЛКП «Львівелектротранс» від простою одного трамваю за 25 хв. становить 285 грн. 95 коп. (686,28 грн. за 1 год. / 60 хв. х 25 хв.), а від простою 18 трамваїв, відповідно 5147 грн. 10 коп. ( 285 грн. 95 коп. х 18).

Відтак, з ОСОБА_1 на користь ЛКП «Львівелектротранс» належить стягнути шкоду в розмірі 5147 грн. 10 коп.

Доводи ОСОБА_1 щодо неправильності визначеної позивачем суми величини виручки 686,28 грн. за одну годину одного трамвая за трамвайним маршрутом №8 спростовуються наведеним вище розрахунком.

Проведений розрахунок ОСОБА_1 в апеляційній скарзі 3 320668, 72 грн. загальної суми доходів ЛКП «Львівелектротранс» є помилковим, оскільки в цьому розрахунку безпідставно зазначено, що суму виручки за один день одного трамвая належить помножити на кількість трамваїв першої зміни і години роботи усіх трамваїв першої зміни та додати суму виручки за один день одного трамвая помножену на кількість трамваїв другої зміни і години роботи усіх трамваїв другої зміни. Такий розрахунок зроблено відповідачем без урахування того, що в години роботи як першої, так і другої зміни увійшла відповідна кількість трамваїв, що працювала в цю зміну на маршруті ( арк. спр. 9) і 140, 19 год. роботи це години роботи 18 трамваїв першої зміни, а не як зазначає апелянт години роботи одного трамваю протягом зміни, а відповідно 136,19 год. це години роботи 17 трамваїв другої зміни.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Беручи до уваги вищенаведене, з ОСОБА_1 підлягало б стягненню на користь Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1462 грн. 46 коп. (розрахунок 5147 грн. 10 коп. (задоволена частина позову) х 100 : 6176 грн. 53 коп. (ціна позову) = 83 %.

З Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» належало б стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 449 грн. 31 коп. (розрахунок 2643 грн. х 17 % = 449 грн. 31 коп.).

За ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» необхідно стягнути 1013 грн. 15 коп. (1462 грн. 46 коп. 449 грн. 31 коп.) судових витрат.

Керуючись п.2.ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 04 березня 2019 року змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» майнову шкоду у розмірі 5147 (п`ять тисяч сто сорок сім) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» 1013 (одну тисячу тринадцять) грн. 15 коп. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 серпня 2019 року.

Головуючий Курій Н.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Ванівський О.М.