Справа № 496/1845/19
Провадження № 2-о/496/101/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку окремого провадження цивільну справу
за заявою: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,
заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, місце знаходження: 01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10; Посольство Російської Федерації в Україні, місце знаходження: 03049, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 27
вимоги заявника: про встановлення факту, що має юридичне значення,
учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про день, час та місце слухання справи

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції заявника та заінтересованої особи.
1. 17 травня 2019 року ОСОБА_1 (далі - заявник) звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при виконанні обов`язку військової служби 08.11.2014 року у складі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України в квадраті 2093,6 1 кілометр північно-західніше шахти імені Абакумова, Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Заява обґрунтована тим, що від шлюбу заявника з громадянином України ОСОБА_3 , народилися троє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 04.08.2014 року син заявниці - ОСОБА_2 був призваний на військову службу по мобілізації до складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 на посаду оператор-радіо телефоніст відділення спостереження взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти. Згідно з витягом з наказу № 214 від 12.10.2014 року ОСОБА_2 в складі розвідувальної роти вибув у відрядження згідно попереднього бойового розпорядження командувача військ ОК «Південь» від 24.09.2014 року № 01 в район виконання завдань в розпорядження ПЗК АТЦ при СБУ на території Донецької та Луганської області в складі підрозділів антитерористичної операції. Свідоцтвом про смерть та лікарським свідоцтвом про смерть був встановлений факт смерті та її причини. Так, загибель сина заявника сталася ІНФОРМАЦІЯ_6 внаслідок грубого порушення анатомічної цілісності голови, перелом основи черепу проникаючих осколкових сліпих поранень голови, ушкодження внаслідок воєнних дій від інших вибухів та осколків, отриманих під час виконання обов`язків військової служби у ході бою з проросійськими найманцями. Витягом із протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця встановлено, що проникаюче осколкове сліпе поранення голови, ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків та причина смерті ОСОБА_2 дійсно пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. В результаті загибелі, ОСОБА_2 було виключено зі списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та удостоєно орденом «За мужність» III ступеня (посмертно). Заявник зазначила, що саме в результаті збройної агресії та воєнного конфлікту, який був розпочатий Російською Федерацією, ОСОБА_2 , загинув 08.11.2014 року в квадраті 2093,6 1 кілометр північно-західніше шахти імені Абакумова, Донецької області України та внаслідок чого було порушено невід`ємне право на життя її сина, передбачене статтею 27 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року. Заявник пояснила, що встановлення факту загибелі сина внаслідок саме військової агресії Російської Федерації, можливе лише у судовому порядку, оскільки в інший спосіб встановити такий факт чинним законодавством України не передбачено.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
2. Заявник у заяві просила провести розгляд справи без його участі, наполягала на задоволенні заявлених вимог.
3. Представники заінтересованих осіб - Міністерства соціальної політики України, Російської Федерації в судове засідання не з`явились, пояснень щодо заяви не надавали, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. (а.с. 136, 137)
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
4. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2019 року, цивільну справу № 496/1845/19, передано судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П.

5. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 21 травня 2019 року було відкрито окреме провадження та призначено справу до розгляду.

6. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносини.
7. Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 . (а.с. 19)

8. Відповідно до витягу з наказу № 163 від 04.08.2014 року, ОСОБА_2 був призваний на військову службу по мобілізації до складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 на посаду оператор-радіо телефоніст відділення спостереження взводу спостереження та технічних засобів розвідки розвідувальної роти. (а.с. 20)

9. Згідно витягу з наказу № 214 від 12.10.2014 року, ОСОБА_2 в складі розвідувальної роти вибув у відрядження згідно попереднього бойового розпорядження командувача військ ОК «Південь» від 24.09.2014 року № 01 в район виконання завдань в розпорядження ПЗК АТЦ при СБУ на території Донецької та Луганської області в складі підрозділів антитерористичної операції. (а.с. 30)

10. Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . (а.с. 70)

11. Відповідно до витягу з наказу «Про результати службового розслідування проведення службового розслідування по факту загибелі солдатів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 » № 345 від 31.12.2014 року ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу частини та Збройних сил України у зв`язку зі смертю. (а.с. 64-66)

12. Зі змісту лікарського свідоцтва про смерть № 2087 від 12.11.2014 року, виданого Комунальним закладом Дніпропетровським обласним бюро судово-медичної експертизи та довідки про причину смерті № 2087 від 12.11.2014 року причиною смерті ОСОБА_2 зазначено проникаюче осколкове сліпе поранення голови. Місце смерті Україна. Смерть настала в зоні АТО. (а.с. 7173)

13. Відповідно до витягу із протоколу № 1006 від 20.03.2015 року засідання Центрального військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, поранення ОСОБА_2 1993 року народження «проникаюче осколкове сліпе поранення голови, ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків», поранення та причина смерті - так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. (а.с. 74)
V. Оцінка Суду.
14. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

15. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

16. За змістом частини першої статті 293 ЦПК України (далі ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

17. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення.

18. Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

19. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» збройна агресія це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; блокада портів, узбережжя або повітряного простору, порушення комунікацій України збройними силами іншої держави або групи держав; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України; засилання іншою державою або від її імені озброєних груп регулярних або нерегулярних сил, що вчиняють акти застосування збройної сили проти України, які мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно переліченим в абзацах п`ятому - сьомому цієї статті діям, у тому числі значна участь третьої держави у таких діях; дії іншої держави (держав), яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження третьої держави, використовувалася цією третьою державою (державами) для вчинення дій, зазначених в абзацах п`ятому - восьмому цієї статті; застосування підрозділів збройних сил іншої держави або групи держав, які перебувають на території України відповідно до укладених з Україною міжнародних договорів, проти третьої держави або групи держав, інше порушення умов, передбачених такими договорами, або продовження перебування цих підрозділів на території України після припинення дії зазначених договорів.

20. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховної Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни. Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії. З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

21. У відповідності до ст. 1 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки в тому числі осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

22. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року № 405/2014.

23. Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

24. Відповідно до абзацу другого Постанови Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій "ДНР" та "ЛНР", які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 року №145-VІІІ, зазначено, що з 20 лютого 2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганської областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки.

25. 27.04.2015 року постановою Верховної Ради України затверджено Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської асамблеї Ради Європи, Парламентської асамблеї НАТО, Парламентської асамблеї ОБСЄ, Парламентської асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, в якому зазначено наступне: Україна залишається об`єктом воєнної агресії з боку Російської Федерації, яку вона здійснює, серед іншого, і через підтримку та забезпечення масштабних терористичних атак (абзац 1 Звернення); Верховна Рада України визнає Російську Федерацію державою-агресором та закликає міжнародних партнерів України визнати Російську Федерацію державою-агресором, що всебічно підтримує тероризм та блокує діяльність Ради Безпеки ООН, чим ставить під загрозу міжнародний мир і безпеку, а так звані «ДНР» і «ЛНР» визнати терористичними організаціями (абзаци 6 та 8 Звернення); міжнародне співтовариство закликано визнати факт агресії проти України, окупації її території і посилити вимоги щодо повернення до міжнародно визнаних кордонів України, запобігши створенню небезпечного прецеденту у вигляді грубого порушення світового порядку та системи безпеки, що склалися після Другої світової війни (абзац 12 Звернення).

26. Верховною Радою України прийнято постанову від 17.03.2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

27. Указом Президента України від 24.09.2015 року № 555 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.09.2015 року «Про нову редакцію Воєнної доктрини України» та затверджено Воєнну доктрину України, в якій визнано та зафіксовано факт збройної агресії Російської Федерації проти України.

28. Крім того, Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 року № 129-VІІІ законодавчий орган України затвердив Звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором.

29. Силові дії Російської Федерації, що тривають з 20 лютого 2014 року, є актами збройної агресії відповідно до пунктів «а», «b», «c», «d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (ХХIХ) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року.

30. Обставини, які свідчать про факт збройної агресії Російської Федерації проти України є загальновідомим фактом, що його закріплено державою на законодавчому рівні та на підставі ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребують доказуванню.

31. Конституція України визначає, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55).

32. Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів, встановлення яких віднесено до компетенції відповідних органів виконавчої влади.

33. Таким чином, встановлені судом обставини загибелі ОСОБА_2 , період його участі у Антитерористичній операції, дослідивши нормативно-правові акти, які підтверджують факт збройної агресії Російської Федерації проти України, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315-319, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Посольство Російської Федерації в Україні про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
2. Встановити факт загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при виконанні обов`язку військової служби 08.11.2014 року у складі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України в квадраті 2093,6 1 кілометр північно-західніше шахти імені Абакумова, Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

3. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Повний текст рішення складено 18 вересня 2019 року.

Суддя О.П. Галич