Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 610/1253/17

провадження № 61-1997св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - Лозівська місцева прокуратура в інтересах держави,

представник позивача - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_2 , сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма «Україна Нова»,

представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області - Щербак Тетяна Михайлівна,

представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представник сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Україна Нова» - Гордєєв Сергій Володимирович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу прокуратури Харківської області на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 31 липня 2017 року у складі судді Тімонової В. М. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Пилипчук Н. П., Колтунової А. І., Піддубного Р. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року Лозівська місцева прокуратура (далі також - прокуратура) в інтересах держави звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Харківській області (далі також - ГУ Держземагентства у Харківській області) від 30 грудня 2013 року № ХА/:02:000:00000730 «Про надання в оренду земельних ділянок»; визнати недійсним договір оренди землі, укладений 24 березня 2014 року між ГУ Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_2 , зареєстрований 03 квітня 2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр) за № 5252653, щодо передання ОСОБА_2 в оренду для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 139,6 га за кадастровим номером :02:000:0105; визнати недійсним договір суборенди землі, укладений 05 травня 2014 року ОСОБА_2 та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю агрофірмою «Україна Нова» (далі - СТОВ агрофірма «Україна Нова»), зареєстрований 08 липня 2014 року у Державному реєстрі за № 6329953, скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 03 квітня 2014 року та договору суборенди землі від 08 липня 2014 року.

Позовна заява мотивована тим, що 30 грудня 2013 року на підставі наказу ГУ Держземагентства у Харківській області ОСОБА_2 було передано в оренду на 49 років для ведення фермерського господарства земельну ділянку площею 139,6 га, що розташована на території Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківської області. 24 березня 2014 року ГУ Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_2 уклали договір оренди. 05 травня 2014 року ОСОБА_2 та СТОВ агрофірми «Україна Нова» уклали договір суборенди. 29 травня 2014 року ГУ Держземагентства у Харківській області погодило передачу ОСОБА_2 земельної ділянки в суборенду СТОВ агрофірмі «Україна Нова». Прокуратура вважала, що зазначені накази, договори оренди та суборенди не відповідають закону, оскільки ГУ Держземагентства у Харківській області не пересвідчилося в дійсному намірі ОСОБА_2 на створення фермерського господарства, який як фізична особа передав земельну ділянку СТОВ агрофірмі «Україна Нова»; встановлена плата за суборенду перевищує орендну плату, що не відповідає вимогам податкового закону. Про існування зазначених обставин прокуратура довідалася у листопаді 2016 року після надходження листа від Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 31 липня 2017 року у позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 не мав наміру створювати фермерське господарство, сприяв для передачі в користування СТОВ агрофірмі «Україна Нова» землі за спрощеною процедурою без проведення земельних торгів (аукціону), передбачених статтями 124, 134 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) у редакції, чинній на момент передачу землі в оренду. Крім того, плата для СТОВ агрофірми «Україна Нова» за суборенду землі перевищує орендну плату, яку сплачує ОСОБА_2 , що суперечить статті 288.6 Податкового кодексу України. Суд дійшов висновку, що позов прокуратури є обґрунтованим, проте не підлягає задоволенню за спливом строку позовної давності, який починає свій відлік з дня прийняття ГУ Держземагентства у Харківській області спірного наказу.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 31 липня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що норма закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення прокуратури до суду із заявою про захист інтересів держави. Оскільки спірний наказ ГУ Держземагентства у Харківській області прийнятий у грудні 2013 року, договір оренди укладений у березні 2014 року та зареєстрований у квітні 2014 року, то прокуратура, звернувшись до суду з цим позовом у травні 2017 року, пропустила строк позовної давності.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, прокуратура Харківської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 31 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 грудня 2017 року прокуратурі поновлено строк на касаційне оскарження рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 31 липня 2017 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року, касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції.

У січні 2018 року матеріали касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з Балаклійського районного суду Харківської області.

Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2018 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди залишили поза увагою те, що прокуратура довідалася про порушення інтересів держави лише 15 листопада 2016 року, після отримання інформації з Балаклійської держадміністрації Харківської області за результатами розгляду звернення Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківська області, і не врахували, що спірний наказ прийнятий ГУ Держземагентства у Харківській області, яке відповідно до функцій та повноважень мало вжити заходів щодо повернення земельної ділянки.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 26 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держземагентства у Харківській області для отримання в оренду для ведення фермерського господарства земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0105, загальною площею 139,60 га, що розташована на території Асіївської сільської ради Балаклійського району Харківська області.

30 грудня 2013 року ГУ Держземагентства у Харківській області видало наказ «Про передачу в оренду земельної ділянки», відповідно до якого надало в оренду ОСОБА_2 зазначену земельну ділянку строком на 49 років.

24 березня 2014 року ГУ Держземагентства у Харківській області та ОСОБА_2 уклали договір оренди землі б/н, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку державної власності сільськогосподарського признання (рілля) для ведення фермерського господарства; цей договір 03 квітня 2014 року зареєстрований у Державному реєстрі.

05 травня 2014 року ОСОБА_2 та СТОВ агрофірма «Україна Нова» уклали договір суборенди землі, відповідно до якого ОСОБА_2 передав на десять років земельну ділянку за кадастровим номером :02:000:0105 у суборенду СТОВ агрофірмі «Україна Нова».

29 травня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держземагенства у Харківській області із заявою про отримання згоди на передання в суборенду СТОВ агрофірмі «Україна Нова» земельної ділянки та цього ж дня отримав відповідне погодження.

Суди встановили, що 08 липня 2014 року проведено державну реєстрацію договору суборенди від 05 травня 2014 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 628/778/18 (провадження № 14-235цс19), від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц (провадження № 14-262цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 272/1652/14-ц (провадження № 14-282цс18) Велика Палата дійшла висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відповідно до якого, якщо на момент відкриття провадження у справі щодо спору між органом державної влади чи місцевого самоврядування та, зокрема, фізичною особою, якій із земель державної або комунальної власності надана земельна ділянка для ведення фермерського господарства, фермерське господарство вже було зареєстрованим, то така справа має розглядатися за правилами господарського судочинства. Якщо ж на час відкриття провадження у справі щодо такого спору про користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, фермерське господарство не зареєстроване, то стороною таких спорів є громадянин, якому надавалась земельна ділянка, а спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

За відсутності у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей щодо державної реєстрації юридичної особи, суди дійшли правильного висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки ОСОБА_2 після отримання у користування земельної ділянки не створив фермерське господарство.

Таким чином спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно зі статтями 22, 31, 93, 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди.

Відповідно до статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

З огляду на частини другу та третьою статті 134 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, земельні торги не проводяться, зокрема, при передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки (частина друга статті 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства.

У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постановах від 07 грудня 2016 року у справі № 6-2237цс16 та від 14 червня 2017 року у справі № 6-2354цс16.

ОСОБА_2 після укладення договору оренди земельної ділянки відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про фермерське господарство» не зареєстрував в установленому законом порядку фермерське господарство.

Установивши зазначене та те, що ГУ Держземагентства у Харківській області не пересвідчилося в наявності у ОСОБА_2 бажання створити фермерське господарство та спроможності вести таке господарство, у подальшому погодило передачу останнім як фізичною особою цієї земельної ділянки для ведення фермерського господарства в суборенду СТОВ агрофірмі «Україна Нова», суди дійшли правильного висновку про обґрунтованість вимог прокуратури щодо визнання недійсним спірного наказу про надання в оренду земельної ділянки та договорів оренди і суборенди.

Щодо застосування судами строків позовної давності

Статтею 256 ЦК України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

На позови прокуратури, які пред`являються від імені держави і направлені на захист права державної власності або іншого речового права держави, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади, поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності.

З огляду на частину першу статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб`єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення своїх прав і законних інтересів.

Тобто, прокуратура має право звернутися до суду з позовом в інтересах держави в межах позовної давності, яка починає свій відлік з моменту, коли повноважний орган довідався або міг довідатися про порушення інтересів держави.

Це право пов`язане з моментом, коли саме повноважному органу, право якого порушене, стало відомо про таке порушення.

Сам по собі факт отримання ОСОБА_2 земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства не міг свідчити про незаконність його дій.

Проте, за обставин погодження 29 травня 2014 року ГУ Держземагентства у Харківській області передання земельної ділянки в суборенду фізичною особою та державної реєстрації договору суборенди 29 липня 2014 року, не з`ясувавши всіх обставин щодо того, коли повноважений орган довідався або міг довідатися про порушення інтересів держави, суди дійшли передчасного висновку щодо моменту, з якого у прокуратури виникло право на звернення до суду з позовом.

Також суди не надали оцінки доводам Лозівської місцевої прокуратури про те, що орган Держгеокадастру, на який закон покладає функції і повноваження органу Держземагентства, не здійснює або неналежним чином здійснює захист інтересів держави щодо повернення земель державної власності, які одержані в користування приватним суб`єктом поза передбаченою законом обов`язковою процедурою (без проведення земельних торгів), а прокуратура довідалася про порушення інтересів держави лише із інформації Балаклійської державної адміністрації Харківської області у листопаді 2016 року.

Верховний Суд, з огляду на статтю 400 ЦПК України, не може надавати оцінки обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суди їх не дослідили у своїх рішеннях.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 411 ЦПК України).

Суди попередніх інстанцій не встановили фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення спору, тому судові рішення першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам статей 263 - 265 ЦПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості рішення суду.

За таких обставин касаційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 31 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2017 рокуслід скасувати, справу - передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

З огляду на висновок по суті касаційної скарги судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу прокуратури Харківської області задовольнити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 31 липня 2017 року та ухвала Апеляційного суду Харківської області від 08 листопада 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

Судді:А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик