РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/19033/17

Провадження № 2/638/890/19

01.02.2019 р. Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Подус Г.С.,

при секретарі - Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом Харківського державного авіаційного виробничого підприємства до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив:

13.12.2017 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою звернулося Харківське державне авіаційне виробниче підприємство до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2004 року по справі №2-24803 ОСОБА_1 виселено з житлового приміщення, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Деревянка, 17-а, к.509 та вселено в житлове приміщення , що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Деревянка, 19, к. 819. Дане приміщення знаходиться на балансі Харківського державного авіаційного виробничого підприємства. Однак, відповідач своїм правом на користування житловим приміщенням не скористався, жодного разу починаючи з квітня 2005 року, зокрема з моменту набрання судом рішення законної сили, по теперішній час в кімнаті не зявлявся, що підтверджується актами складеними працівниками ЖКВ ХДАВП від 12.10.2015 року, 17.05.2016 року, 22.12.2016 року, 06.06.2017 року, 02.11.2017 року. А тому просить суд визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою №819 у будинку №19 по вул. Деревянка, у м. Харкові.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.01.2018 року провадження по справі відкрито.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові.

В судовому засіданні відповідач проти позову заперечував, просив суд відмовити. Також відповідачем до суду подано письмові заперечення.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року.

Згідно з Перехідними положеннями ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2004 року, ОСОБА_1 виселено із житлового приміщення розташованого за адресою: м. Харків, вул. Деревянка, 17-а, к.509 та вселено в житлове приміщення , що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Деревянка, 19, к. 819. (а.с. 5)

Позивач вказує, що з моменту набрання рішенням законної сили, відповідач ОСОБА_1 там не мешкає та не користується житловим приміщенням.

Однак, суд звертає увагу, що позивач не надав до суду належним чином завірену копію Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2004 року, що набрало законної сили, а також не зазначає конкретну дату з якої він обраховує період за який не проживає ОСОБА_1 в спірному приміщенні.

Крім того, відповідачем подано до суду копію ухвали Апеляційного суду Харківської області від 27.12.2015 року, відповідно до якої Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2014 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд в той же суд іншим складом суду. (а.с.66-67)

Враховуючи вищевикладене, суд не бере до уваги доводи позивача в частині посилання на Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.12.2004 року, адже законної сили воно не набрало, і відповідно до ухвали Апеляційного суду Харківської області від 27.12.2015 року, було скасоване.

На підтвердження того, що ОСОБА_1 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, к. 819, позивачем до суду надано акти складені працівниками ЖКВ ХДАВП від 12.10.2015 року, 17.05.2016 року, 22.12.2016 року, 06.06.2017 року, 02.11.2017 року. (а.с. 6,7,8,9,10)

Відповідно до акту складеного працівниками ЖКВ ХДАВП від 12.10.2015 року, в кімнаті №819 по вул. Деревянко 19, ОСОБА_1 не проживає, кімната опечатана, місцезнаходження не відоме. (а.с. 6)

Відповідно до акту складеного працівниками ЖКВ ХДАВП від 06.06.2017 року, в кімнаті №819 по вул. Деревянко 19, ОСОБА_1 не проживає з 2015 року, кімната опечатана.(а.с. 7)

Відповідно до акту складеного працівниками ЖКВ ХДАВП від 17.05.2016 року, в кімнаті №819 по вул. Деревянко 19, ніхто не проживає, кімната опечатана. (а.с.8)

Відповідно до акту складеного працівниками ЖКВ ХДАВП від 22.12.2016 року, в кімнаті №819 по вул. Деревянко 19, ОСОБА_1 не проживає, кімната опечатана. (а.с. 9)

Відповідно до акту складеного працівниками ЖКВ ХДАВП від 02.11.2017 року, в кімнаті №819 по вул. Деревянко 19, ОСОБА_1 не проживає з 2015 року, кімната опечатана.(а.с. 10)

Дослідивши дані акти, суд дійшов висновку, що вони не підтверджують факт не проживання ОСОБА_1, з огляду на наступне: в актах зазначається лише дата їх складання, не вказано час, коли здійснювався вихід по вказаному адресу. ОСОБА_1 продовжує працювати, а тому в робочі часи міг перебувати на своєму робочому місці, а не за адресою свого проживання. Крім того, твердження про те, що він не сплачує комунальні послуги спростовуються копією квитанції наданою ОСОБА_1 (а.с.73)

Крім того твердження позивача, що ОСОБА_1 не зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, кім.819 спростовуються наданою копією паспорта ОСОБА_1, яка міститься в матеріалах справи, з якої вбачається його місце реєстрації в спірному житловому приміщенні. (а.с. 75)

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 19.11.1975 року почав працювати на Харківському авіаційному заводі ім. Ленінського комсомолу, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.24), та працює на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві до цього часу.

Статтею 124 ЖК Української РСР врегульовано питання про виселення з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення, якою передбачено, що робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Сторони в судовому засіданні не заперечували той факт, що ОСОБА_1 продовжує працювати на Харківському державному авіаційному виробничому підприємстві.

В силу ст. 125 ЖК Української РСР, без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено: осіб з інвалідністю внаслідок війни та інших осіб з інвалідністю з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті СРСР чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, зв'язаного з перебуванням на фронті; учасників Другої світової війни, які перебували у складі діючої армії; сім'ї військовослужбовців і партизанів, які загинули або пропали безвісти при захисті СРСР чи при виконанні інших обов'язків військової служби; сім'ї військовослужбовців; осіб з інвалідністю з числа осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов'язків; осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; осіб, що звільнені з посади, у зв'язку з якою їм було надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з підприємством, установою, організацією, які надали це приміщення; осіб, звільнених у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників; пенсіонерів по старості, персональних пенсіонерів; членів сім'ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення; осіб з інвалідністю внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання I і II груп, осіб з інвалідністю I і II груп з числа військовослужбовців і прирівняних до них осіб та осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України; Офіційне тлумачення словосполучення "пенсіонерів по старості", що міститься в абзаці шостому статті 125, див. в Рішенні Конституційного Суду № 6-рп/2014 від 11.06.2014; одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними. Стаття 125 із змінами, внесеними згідно із Законами № 1180-VI від 19.03.2009, № 2443-VIII від 22.05.2018\

Також судом були допитані свідки: ОСОБА_2, ОСОБА_3, які підтвердили той факт, що ОСОБА_1, дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, в кімнаті №819. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказали, що вперше з ОСОБА_1 познайомилися в 2009 році, в гуртожитку, також вказали, що часто бували в нього вдома і в 2015, 2016 і 2017 році.

Показання свідків також спростовують відомості, які містяться в актах складених працівниками ЖКВ ХДАВП від 12.10.2015 року, 17.05.2016 року, 22.12.2016 року, 06.06.2017 року, 02.11.2017 року, адже крім даних актів жодних належних та допустимих доказів позивачем суду не надано.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд, проаналізувавши вище перелічені акти складені працівниками ЖКВ ХДАВП від 12.10.2015 року, 17.05.2016 року, 22.12.2016 року, 06.06.2017 року, 02.11.2017 року, допитавши у судовому засіданні свідків заявлених відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтвердили факт проживання ОСОБА_1 за адресою: м. Харків, вул. Деревянка, 19, кім. 819, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265,273, 289 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог Харківського державного авіаційного виробничого підприємства до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду виготовлено 07.02.2019 року.

Суддя: