Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 2-4598/07

провадження № 61-12341св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Дніпропетровська міська рада,

особа, яка подала апеляційну скаргу -комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради на ухвалу Дніпровського апеляційного суду, у складі судді Варенко О. П., від 23 травня 2019 року.

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2007 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , Дніпропетровської міської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, у складі судді Решетніка М. О., від 11 грудня 2007 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу об`єкту нерухомості - квартири АДРЕСА_1 , укладений 23 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у простій письмовій формі.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомості - житловий будинок літ. «А-1», який складається з трьох квартир № 4 , 5, 9, загальною площею 227,0 кв. м, житловою площею 112,6 кв. м та житловий будинок літ. «В-1», який складається з квартири АДРЕСА_3 .

Знято з балансу КЖРЕВП Бабушкінського району м. Дніпропетровська житловий будинок літ. «А-1», який який складається з трьох квартир № 4, 5, 9, загальною площею 227,0 кв. м, житловою площею 112,6 кв. м та житловий будинок літ. «В-1», який складається з квартири АДРЕСА_3 .

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку комунальним підприємством «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради у квітні 2019 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 травня 2019 року комунальному підприємству «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі, апеляційний суд вказав, що заявник не приймав участі у справі, суд першої інстанції не вирішував питання про права, свободи, інтереси чи обов`язки заявника.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У червні 2019 року комунальним підприємством «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 травня 2019 року та вирішити питання про відкриття апеляційного провадження у справі, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі, суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку про те, що рішенням суду першої інстанції не вирішувалось питання про права, свободи, інтереси чи обов`язки заявника. Фактично апеляційний суд позбавив територіальну громаду м. Дніпра права на захист порушених прав, свобод та інтересів.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

08 липня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

28 серпня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_2 , Дніпропетровської міської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності, за касаційною скаргою комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 травня 2019 року, призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Відзиву на касаційну скаргу не подано

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно із статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Звертаючись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, заявник посилався на те, що оскаржуваним рішенням порушуються права та інтереси територіальної громади м. Дніпро.

Із матеріалів справи вбачається, що у попередньому судовому засіданні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 11 грудня 2007 року був присутній представник Дніпропетровської міської ради, який визнав позовні вимоги ОСОБА_1.

Незважаючи на те, що, на думку автора касаційної скарги, права та інтереси територіальної громади м. Дніпра (Дніпропетровськ) були порушені, Дніпропетровська міська рада свідомо нехтувала своїми процесуальними правами та обов`язками, вчасно не реагувала на прийняте судове рішення та водночас датою та змістом ухваленого судового рішення не цікавилась.

Тому процесуальна бездіяльність заявника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.

Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради не може вважатись особою права, свободи, інтереси та обов`язки якої вирішено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2007 року, виходячи з того, що воно входить у структуру Дніпропетровської міської ради, яке є головним органом у системі виконавчих органів міста Дніпра (Дніпропетровська).

Підстави відмови у відкритті апеляційного провадження визначені у статті 358 ЦПК України, згідно з якою суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню; є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї самої особи на це саме судове рішення; є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення; скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише у межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу після спливу річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Таким чином, апеляційному суду необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради, а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у рішеннях «Sutyazhnik v. Russia» від 29 липня 2009 року, «Esertas v. Lithuania» від 31 травня 2012 року зазначав, що у справах можуть бути обставини, які свідчать про відсутність соціальної потреби чи нагальної суспільної необхідності, які б виправдовували відхилення від принципу правової визначеності. Тобто не потрібно скасовувати правильне по суті рішення суду лише заради правового пуризму.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд неправильно застосував положення статей 352, 358 ЦПК України. Однак враховуючи, що Дніпропетровська міська рада була залучена до участі у справі в якості відповідача, її представник брав участь у засіданні суду першої інстанції, який визнав позовні вимоги ОСОБА_1. та був присутній під час проголошення тексту оскаржуваного рішення, апеляційний суд при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для прийняття поданої заявником апеляційної скарги.

Таким чином, доводи заявника про те, що апеляційний суд порушив його право на оскарження судового рішення в апеляційному порядку є необґрунтованими.

Відкриття апеляційного провадження з метою перегляду остаточного судового рішення за апеляційною скаргою, поданою майже через 12 років після спливу строку на апеляційне оскарження, є несумісним з принципом правової визначеності, може позбавити ОСОБА_1 впевненості у обов`язковому судовому рішенні та покласти на неї надмірний тягар.

Враховуючи відсутність належної зацікавленості у розгляді справи протягом майже 12 років та беручи до уваги відсутність достатньо обґрунтованих підстав для скасування правильного по суті судового рішення (з одних лише формальних міркувань) суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення поданої касаційної скарги.

За правилами частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

СуддіА. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська