РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2019 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Носика М.А.

секретар судового засідання Кудінова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 селищна рада Василівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,суд,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. 13 березня 2007 року позивач купив вказану квартиру у ОСОБА_4, що підтверджується договором купівлі- продажі, посвідченого нотаріально. На час продажу квартири у квартирі була зареєстрована ОСОБА_2. На даний час за відомостями відділу реєстрації місця проживання ОСОБА_3 селищної ради Василівського району Запорізької області в квартирі позивача зареєстрованна ОСОБА_2, яка з 2007 року за адресою АДРЕСА_2 в смт Степногірськ, Василівського району Запорізької області зареєстрована, але не проживає. В добровільному порядку з реєстрації в квартирі позивача не бажає знятись. Рішення по справі може вплинути на права та інтереси позивача, а саме на отримання субсидій та оплату комунальних послуг. Тому, ОСОБА_1 просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №27 в будинку №9 по вул. Сухоіванівська в смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 16 листопада 2018 року відкрито провадження у цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 селищна рада Василівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, справу просить розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачкою суду не надано, відзив та заперечень на позов не подано.

Представник третьої особи ОСОБА_3 селищної ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не зявився, справу просить розглядати за його відсутності, проти задоволення позову не заперчує.

У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Вивчивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, №140649102 від 08.10.2018 року, сформованим Василівською державною адміністрацією Запорізької області.

13 березня 2007 року ОСОБА_1 придбав вказану квартиру у ОСОБА_4, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого нотаріально.

Відповідачка ОСОБА_2 з 2007 року за адресою АДРЕСА_2 в смт Степногірськ, Василівського району Запорізької області зареєстрована, але не проживає з 2007 року, що підтверджується Актом обстеження фактичного проживання за участю сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 25 вересня 2018р.

Перешкод щодо користування житловою площею в будинку позивач не чинить. Відповідач не бере участі в утриманні житла, сплаті за комунальні послуги, добровільно покинув зареєстроване місце свого проживання.

Реєстрація Відповідача за вказаною адресою порушує права Позивача, бо останній змушений самостійно сплачувати за житлово-комунальні послуги і в даний час позбавлений можливості отримати субсидію, що ставить його в скрутне матеральне становище.

Самостійно Відповідач з реєстрації за вказаною адресою не знімається.

Відповідач фактично втратила своє право на проживання у належному позивачеві на праві приватної власності житлі.

Позивач, як власник квартири, має право відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 та визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №27 в будинку №9 по вул. Сухоіванівська в смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №27 в будинку №9 по вул. Сухоіванівська в смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області

Відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик