ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/662/19 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 305030000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Ткач О. І., Ходоровський М. В.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу №607/26901/18 за апеляційною скаргою Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2019 року, ухваленого суддею Братасюк В.М., у цивільній справі за позовом Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплачених коштів, -

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2018 року Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ( АДРЕСА_1) в користь позивача (вул. Руська, 17, м. Тернопіль, код 40377598) борг з безпідставно набутої пенсії в сумі 11 999 (одинадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 01 копійку.

В обґрунтування позовних вимог Тернопільське об`єднане управління ПФУ Тернопільської області зазначило, що кошти в зазначеному розмірі були виплачені відповідачу у зв`язку із тим, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2011 року позов ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії задоволено та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі провести перерахунок пенсії починаючи з 01 лютого 2011 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії - 2009 рік. Вказану постанову 31 березня 2014 року скасовано постановою Львівського апеляційного адміністративного суду, у задоволенні позовних вимог відмовлено, проте вказана постанова отримана об`єднаним управлінням лише 07 листопада 2018 року. У зв`язку з цим, за період з 31 березня 2014 року - з моменту винесення постанови Львівським апеляційним адміністративним судом до 30 вересня 2017 року виникла переплата пенсії в сумі 11 999 (одинадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 01 копійку, тому, позивач вважає, що вказані грошові кошти є безпідставно набутими та підлягають поверненню відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.1212 ЦК України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2019 року в задоволенні позову Пенсійного Фонду України Тернопільської області (вул. Руська, 17, м. Тернопіль) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення безпідставно виплачених коштів в сумі 11 999 (одинадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 01 копійку - відмовлено.

В апеляційній скарзі Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2019 року у справі №607/26901/18 та винести рішення, яким задоволити позовні вимоги Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, посилаючись на те, що дане рішення є таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги Тернопільське об`єднане управління ПФУ Тернопільської області зазначило, що Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2014 року вони отримали лише 07 листопада 2018 року за їхнім запитом, оскільки вказаний суд їм не надіслав повний текст рішення. Також те, що суд не взяв до уваги те, що в даному випадку мала місце рахункова помилка з боку позивача, а тому наявні підставі для застосування ст.1212 ЦК України та відповідно стягнення переплаченої суми пенсії.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відхилити апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області та залишити без змін рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/26907/18 від 06 травня 2019 року, посилаючись на те, що ознайомившись з вимогами апеляційної скарги, вважає, що наведені доводи позивача (апелянта) не заслуговують уваги і є такими, що суперечать закону та встановленій судовій практиці, необґрунтованою та не підтвердженою жодними доказами, а суд при винесенні оскаржуваного рішення всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі докази та матеріали справи, надав їм законну та обґрунтовану оцінку. Зазначає, що вона позовні вимоги ТОУ ПФУ Тернопільської області не визнає повністю, оскільки вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам закону і не підтвердженні належними та допустимими доказами. Позивачем не надано докази того, що відповідач вчинила будь-які зловживання зі свого боку або подала Управлінню Пенсійного фонду України не достовірні дані під час нарахування та виплати їй пенсії. Вона отримала від позивача спірні грошові кошти у вигляді пенсії, їх виплата проведена Пенсійним фондом добровільно, без рахункової помилки та без недобросовісності з боку відповідача. Позивачем не доведено факту наявності рахункової помилки, оскільки відсутні докази.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що на підставі зібраних у справі доказів судом не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів у розмірі 11 999,01 грн., які є частиною пенсійної виплати, що призначена їй внаслідок проведення перерахунку пенсії позивачем, як не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України, зазначена сума поверненню не підлягає.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає встановленим обставинам, зібраним по справі доказам, нормам матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин першої та другої ст.50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно із ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Разом з тим, відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правовою позицією Верховного Суду України 22 січня 2014 року за результатами розгляду справи №6-151цс13 визначено, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз.2 ч.1 ст.1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Крім того, правовою позицією Верховного Суду України від 02 липня 2014 року за результатами розгляду справи №6-91цс14 визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Отже, зазначене у ст.1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком у Тернопільському ОУ ПФУ Тернопільської області, згідно поданої заяви.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2014 року скасовано постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 липня 2011 року, якою зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 15 лютого 2011 із застосуванням показника заробітної плати (доходу) працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії - 2009 рік (а.с. 10-11).

У зв`язку з скасуванням вказаного судового рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі переплатило відповідачу пенсію на загальну суму 11 999 грн.01 коп.

Отже, суд першої інстанції, врахувавши наведені норми права, не встановивши факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 11 999 грн.01 коп., які є пенсійною виплатою, не встановивши наявності рахункової помилки з боку позивача, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові, оскільки вказані кошти не підлягають поверненню згідно зі статтею 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статтею 1215 ЦК України.

Також, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі "рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pine v. the Czech Republic), у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia).

Суд не бере до уваги доводи Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, щодо наявної рахункової помилки з його боку, оскільки не доведено факту наявності рахункової помилки, відсутні докази (наприклад, висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо), по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою як стверджує позивач.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2019 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2019 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 31 липня 2019 року.

Головуючий

Судді