ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2323/18 Номер провадження 22-ц/814/617/19Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О.С. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10 грудня 2018 року, ухвалене суддею Предоляк О.С. (повний текст складено 14 грудня 2018 року),

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

в с т а н о в и в:

06.04.2018 ОСОБА_2 звернувся в суд з указаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 17.08.2018, просив визнати недійсними договір купівлі-продажу гаража від 12.11.2008, НОМЕР_2, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В., зареєстрований в реєстрі за НОМЕР_1, та договір купівлі-продажу гаража від 11.02.2016, НОМЕР_3, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.Ю., зареєстрований в реєстрі за НОМЕР_4.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11.05.2017 ОСОБА_3 відмовлено у визнанні права власності на спірний гараж, розташований по АДРЕСА_1, що тягне за собою правові наслідки недійсності оскаржуваних правочинів, передбачені ч.1 ст.216 ЦК України.

Своє порушене право позивач обумовлює тим, що існування гаража створює йому та іншим мешканцям будинку по АДРЕСА_1 перешкоди у користуванні прибудинковою територією та просить відновити його в судовому порядку.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10 грудня 2018 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2

Рішення суду вмотивовано відсутністю порушень будь-яких прав, свобод чи інтересів позивача оспорюваними правочинами та відсутністю підстав для визнання їх недійсними. Позивачем не доведено існування перешкод йому, а також іншим мешканцям будинку по АДРЕСА_1, в користуванні прибудинковою земельною ділянкою, а відомості щодо розміру та статусу вказаної земельної ділянки відсутні.

З рішенням районного суду не погодився позивач та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з'ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Зазначає, що його позовні вимоги зводяться до того, що оскаржувані договори купівлі-продажу є недійсними з підстав відсутності предмету купівлі-продажу, оскільки рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11.05.2017 ОСОБА_3 відмовлено у визнанні за нею права власності на гараж, а тому не можуть бути дійсними договори купівлі-продажу цього ж гаража між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та між останнім і ОСОБА_5 Тому з підстав, передбачених ч.3 ст.215, ч.1 ст.216 ЦК України його позов має бути задоволеним.

Заперечує висновки районного суду щодо відсутності доказів про порушення його права на користування прибудинковою територією, оскільки мешканці багатоповерхової будівлі по АДРЕСА_1 здійснюють витрати на її утримання і вказані обставини не потребують доказуванню.

Зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення районним судом не враховано, що за життя ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тимчасово виділено для його користування лише 18,04 кв.м., а не 60 кв.м., які Кременчуцька міська рада безпідставно передала у приватну власність ОСОБА_5

04.02.2019 відповідач ОСОБА_5 подав відзив, у якому заперечує доводи апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Наголошує на відсутності порушень оскаржуваними правочинами будь-яких прав, свобод чи інтересів ОСОБА_2, як і його власного інтересу.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1 ст.368 ЦПК України).

За правилом ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення. При цьому враховує наступне.

Судом установлено та не оспорюється сторонами, що на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 15.06.2001 №1053 та договором на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 26.06.2001 мешканцю будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8 надано право на установку металевого гаража та на тимчасове користування земельною ділянкою, площею 18,04 кв.м.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 16.09.2008 по справі №2-4209/08 задоволено позов ОСОБА_3 до виконкому Кременчуцької міської ради про визнання права власності на гараж. Визнано за ОСОБА_3 право власності на гараж літ «А», розташований за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 18,4 кв.м. Зобов'язано виконком Кременчуцької міської ради присвоїти гаражу літ. «А» площею 18.4 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_1, окрему поштову адресу.

Вказаний гараж за договором купівлі-продажу від 12.11.2008 року ОСОБА_3 продала ОСОБА_9, який 11.02.2016 продав ОСОБА_5 згідно договору купівлі-продажу гаража від 11.02.2016, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночка О.В. по НОМЕР_4./а.с.11/

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11.05.2017 скасовано рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.09.2008. Ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до виконкому Кременчуцької міської ради про визнання права власності на гараж. /а.с.42-44/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу зазначеного гаража, районний суд виходив з того, що порушення будь-яких прав, свобод чи інтересів позивача оскаржуваними правочинами не встановлено, а тому підстави для визнання їх недійсними відсутні.

Апеляційний суд погоджується з висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги є аналогічними підставам позову, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з рішенням суду, переоцінки доказів та хибного тлумачення норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статей 55,124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно ч.ч.2,3 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 3 ст.216 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В абзаці 5 п.5 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК у вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

З огляду на викладені приписи, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Повно з'ясувавши фактичні обставини справи, районний суд дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено належними доказами порушення його прав оскаржуваними правочинами, за наслідками яких відповідач ОСОБА_5 добросовісно набув право власності на гараж та на земельну ділянку площею 60 кв.м. по АДРЕСА_1.

Апеляційний суд відхиляє, як безпідставні, доводи апеляційної скарги щодо порушення правапозивача користуватися прибудинковою територією, на якій розташований спірний гараж. По-перше, позивачем не доведено, що земельна ділянка зі спірним гаражем, що знаходиться у власності відповідача ОСОБА_5, відноситься до прибудинкової території будинку багатоповерхової будівлі по АДРЕСА_1; по-друге, позивач не надав доказів того, що він є мешканцем чи власником житла у вказаному будинку та несе витрати на утримання прибудинкової території. Як убачається із ксерокопії паспорту, доданого до позовної заяви, місцем реєстрації позивача є адреса, що відмінна від адреси спірного гаражу./а.с.7/

Доводи апеляційної скарги щодо обставин набуття ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку площею, яка перевищує раніше надану для тимчасового користування ОСОБА_8, апеляційним судом до уваги не приймається, так як не стосуються предмету спору в даній справі. Позивач скористався правом на оскарження рішення щодо передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки , що було предметом розгляду в межах іншої справи №524/1392/17 за його позовом до Кременчуцької міської ради, Управління містобудування та архітектури Кременчуцької міської ради, третя особа: ОСОБА_5, про визнання незаконним рішення Кременчуцької міської ради від 01.04.2016 щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1, від 30.08.2016 про затвердження ОСОБА_5 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_1 та передачу у власність земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_5) площею 60 кв.м. для будівництваіндивідуального гаража по АДРЕСА_1. За результатами розгляду вказаної справи рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 23.10.2018, яке набрало чинності, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки воно постановлено на підставі повного з'ясування фактичних обставин, вірно встановлених правовідносин сторін та правильно застосованих нормах матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 10 грудня 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07.02.2019.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак