Провадження № 2/521/4281/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Бобуйок І.А.

секретаря судового засідання - Петренчук О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги: Київська районна адміністрація Одеської міської ради (адреса місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 9) про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, в якому просила суд: позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , стосовно його малолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свою позовну заяву позивачка обґрунтувала наступним.

З 9 січня 2010 року позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , зареєстрованому Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 6.

Згідно позовної заяви, від шлюбу народилась дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження №829 від 31.08.2010 року, складений Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції).

На підставі рішення Київського районного суду міста Одеси по справі №520/9924/14-ц від 03.10.2014 року шлюб було розірвано.

Позивачка стверджує, що батько дитини - ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку доньки, не проявляє до неї турботи та уваги, не цікавиться її справами та станом здоров`я. Окрім того, батько дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заперечує щодо позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому позивачка звернулася до суду з відповідною позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представник позивачки ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив слухати справу без його особистої участі, позовні вимоги підтримував та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце належним чином. Представник позивача долучив до матеріалів справи нотаріально посвідчену заяву від 28.05.2019 року, засвідчену приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Запольською О.В., та зареєстровано в реєстрі за №800, у якій зазначено, що ОСОБА_3 не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та цією заявою ОСОБА_3 підтверджує, що йому відомо про подачу позовної заяви щодо позбавлення батьківських прав, зі змістом якої він ознайомлений, не заперечує проти розгляду справи за його відсутності.

Третя особа - Київська районна адміністрація Одеської міської ради, в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила, надала суду Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 , відносно його доньки - ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень цієї Конвенції, дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, як до, так і після народження.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь - яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Стаття 150 СК України визначає перелік обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, якими зокрема є: виховання дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка дитини до самостійного життя та інші.

Згідно ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

За правилами статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша). Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (частина четверта).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Частини 1, 2 ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачають, що дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме її нормальному вихованню.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частинами першою та другою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, за домовленістю між ними, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України у випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавленні батьківських прав.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що з 9 січня 2010 року позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 , зареєстрованому Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №6.

Від шлюбу народилась дитина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис про народження №829 від 31.08.2010 року (а.с.13).

На підставі рішення Київського районного суду міста Одеси по справі №520/9924/14-ц від 03.10.2014 року шлюб було розірвано (а.с.20).

Інформація про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої доньки в письмовому вигляді підтверджують сусіди ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с.25-30).

Відповідно до інформаційної довідки від 20.06.2019 року №01-03/433, наданої адміністрацією Комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка №6» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради, зазначено, що при проведенні профілактичних оглядів в поліклініці та відвідуванні вдома з дитиною завжди знаходилась мати (а.с.23).

Згідно характеристики, виданої Одеською загальноосвітньою школою №106 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області повідомляється, що малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається у вказаному учбовому закладі з першого класу. Вихованням дитини займається мати, яка відвідує батьківські збори, завжди цікавиться навчанням і поведінкою доньки в школі (а.с.22).

Окрім того, батько дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заперечує щодо позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується його нотаріально посвідченою заявою від 28.05.2019 року, засвідченою приватним нотаріусом Одеського нотаріального округу Запольською О.В., та зареєстровано в реєстрі за №800 (а.с.75).

Також вищевикладені обставини відображені у Висновку від 05.08.2019 №1385/01-и, згідно якого Київська районна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.31-32).

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Викладені факти, як кожен окремо так і в сукупності, дають підстави вважати, що ОСОБА_3 , свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої доньки.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач - ОСОБА_3 будучи батьком ухилялися від виконання батьківських обов`язків, не піклувалися про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкувалися з донькою в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення тощо.

На підставі наведених аргументів, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно його доньки - ОСОБА_2 .

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, що спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Судом встановлено, що відповідач визнав позов повністю, що підтверджується заявою від 28.05.2019 року. Згідно даної заяви відповідачеві наслідки визнання позову відомі та зрозумілі.

Визнання позову - це розпорядницька дія відповідача, його згода на задоволення заявлених позовних вимог, спрямована на закінчення розгляду судом заявленої вимоги шляхом винесення рішення про її задоволення. Визнання позову є розпорядницькою дією відповідача і означає безумовну згоду з вимогами позивача та з винесенням судом рішення на користь позивача незалежно від наявності і доведеності фактів, що входять у підставу позову. Визнання факту є різновидом пояснень відповідача як засобу доказування і спрямоване на підтвердження наявності певної обставини, доказування якої згідно з правилами про розподіл тягаря доказування покладається на позивача.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Керуючись ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 7 Закону України про "Державний бюджет на 2019 рік", ст.ст. 7, 15, 17, 19, п. 2 ст. 150, 152, 155 п.1 ч.2 ст. 164, ст. 165, ч. 5 ст. 167, ч. 1. 2 ст. 170, ст.ст.180, 182, 183, 191, 192, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 13, 81, 280 Цивільного процесуального кодексу України, а також п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги: Київська районна адміністрація Одеської міської ради (адреса місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 9) про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України, серії НОМЕР_1 , виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області від 17.09.1999 року, ІПН: НОМЕР_2 ) стосовно його малолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: І.А. Бобуйок