З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
18 липня 2019 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Смоляра А.О.
при секретарі Соловей С.А.
за участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд постановити рішення, яким усунути перешкоди ОСОБА_3 М0 . у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 відновити межу між земельними ділянками сторін відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку.
В обґрунтування позову позивач послався на те, що сторони є власниками двох рівних суміжних земельних ділянок площею по 0,1275га (довжина 51м, ширина 25м). На виконання судового рішення про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_2 самочинно зніс встановлений позивачем паркан між їхніми земельними ділянками, зрізав висаджені позивачем дерева та встановив паркан на свій розсуд. Внаслідок таких дій фактичний розмір земельної ділянки позивача збільшився (довжина 54м, ширина 25,5м) і не відповідає генеральному плану забудови. Тож позивач звернувся до суду задля захисту своїх прав як власника земельної ділянки.
Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду належним чином, заяви про відкладення розгляду справи або розгляду справи без його участі до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомив, своїм правом подання до суду відзиву на позов не скористався,а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.
За клопотанням позивача в судовому засіданні в якості свідка допитана ОСОБА_5 , яка є спеціалістом відділу земельних ресурсів Руськополянської селищної ради Черкаського району Черкаської області і є землевпорядником Геронимівської сільської ради. Свідок пояснила, що входила до складу комісії, яка виходила на місце для обміру земельних ділянок сторін. Земельні ділянки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх сусіда ОСОБА_6 є рівними і за шириною мають бути по 25м. За наслідками обмірів встановлено, що за шириною земельні ділянки позивача та відповідача відповідають державним актам.
Заслухавши пояснення позивача та свідка ОСОБА_5 , дослідивши надані учасниками справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.
Позивач та відповідач є власниками суміжних земельних ділянок, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та 12 відповідно. Кожен з них має державний акт на право власності на земельну ділянку за вказаною адресою, де зазначено, що площа земельних ділянок складає по 0,1275га (ширина 25м, довжина 51м).
Зазначені обставини підтверджуються рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10.07.2012р. у справі №2320/1678/2012, яке набрало законної сили 23.10.2013р.. Також зазначеним рішенням було встановлено, що між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неправильно встановлена межа (належний ОСОБА_1 паркан), внаслідок чого ширина фасадної частини земельної ділянки ОСОБА_1 за фактичним обмірами складає 26,5м, а ОСОБА_2 - 24м, а загальна площа таких земельних ділянок складає 0,1429га та 0,1293га відповідно, замість визнаечних державним актом 0,1275га. Тож судом прийняте рішення, яким зобов`язано ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки по АДРЕСА_1 , усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_2 земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , у тому ж селі, шляхом перенесення, встановленої ОСОБА_1 частини паркану по фасадній стороні між указаними земельними ділянками , відповідно до даних Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 19 лютого 2007 року, виданого на ім`я ОСОБА_2 , та Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 01 березня 2012 року, виданого на ім`я ОСОБА_1 , забезпечивши тим самим ширину належної ОСОБА_2 указаної вище земельної ділянки по її фасадній стороні у розмірі 25 метрів від існуючої на даний час межі по фасаду між земельними ділянками ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_7 ( АДРЕСА_3 ).
У 2018році за наслідками проведення обмірів земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , - було встановлено, що фактичний розмір його земельної ділянки складає 0,1377га (ширина 25,50м, довжина 54м), що не відповідає генеральному плану забудови території.
За твердженням позивача саме внаслідок неправомірних дій відповідача фактичний розмір земельної ділянки позивача не відповідає генеральному плану забудови, оскільки відповідач на виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 10.07.2012р. самочинно змінив межу між їхніми земельними ділянками. Тож позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.
Надаючи оцінку заявленим позивачем вимог в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК).
Варто звернути увагу, що відповідно до принципу змагальності цивільного процесу, учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.12 ЦПК). Зазначена норма кореспондується зі статтею 81 ЦПК, відповідно до якої сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК.
За таких обставин обов`язок довести обставини порушення, невизнання або оспорювання прав позивача покладається саме на позивача. В позовній заяві підставою звернення до суду позивач зазначає порушення його прав як власника земельної ділянки на фактичне визначення меж земельної ділянки у відповідності із розмірами, зазначеними в державному акті. Проте, позивачем не доведено наявності факту порушення його прав з боку відповідача.
Так в порушення вимог ст.ст.12, 81 ЦПК позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідачем були змінені чи знищені межові знаки земельних ділянок. Натомість судом встановлено, що існуючі у 2012 році межові знаки між земельними ділянками сторін визнані судом неправомірними (рішення суду від 10.07.2012р.). Таке рішення суду обумовило потребу у зміні лінії розмежування земельних ділянок.
Актом про передачу під охорону і зберігання межових знаків меж земельної ділянки від 31.10.2014р. підтверджується закріплення в натурі меж земельної ділянки позивача відповідно до якого межові знаки не встановлювались оскільки межі в натурі збігаються з огорожею та металевими штирями. Будь-яких доказів того, що з вини відповідача після складання такого акту було здійснено зміну меж земельних ділянок позивачем суду не надано.
Не надано позивачем і будь-яких доказів того, що існуючий паркан ОСОБА_2 знаходиться на належній позивачу земельній ділянці чи якимось іншим чином порушує права позивача. В цьому контексті слід звернути увагу, що на теперішній час за фактичними обмірами площ земельної ділянки позивача навіть дещо більша, ніж має бути згідно державного акту (фактично 0,1377га замість 0,1275га), що має місце внаслідок фактичної визначення меж ширини та довжини земельної ділянки з 25м та 51м до 25,5м та 54м відповідно. Зазначені обставини не позбавляють позивача можливості самостійно визначити межі своєї земельної ділянки в натурі в межах площі та розмірів, вказаних в його державному акті.
Посилання позивача на положення ст.106 Земельного кодексу України є необґрунтованими, оскільки право вимагати сприяння у встановленні межових знаків не перекладає тягар вчинення таких дій на якогось одного із власників суміжних земельних ділянок. Положення частини першої статті 106 ЗК необхідно тлумачити системно із змістом частини третьої цієї статті, яка передбачає що витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Отже встановлення суміжних меж є обов`язком обох власників земельних ділянок і передбачає їх рівну участь у таких діях. В даному випадку лінія розмежування земельних ділянок визначена огорожею, встановленою відповідачем, яка не порушує прав позивача і не створює останньому будь-яких перешкод у користуванні його земельною ділянкою, в тому числі і його праву на встановлення відповідних меж у порядку, встановленому законом.
За таких обставин суд доходить висновку, що діями відповідача не порушуються права і законні інтереси позивача, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Судові витрати по справі складаються із судового збору, сплаченого позивачем за подання позову. Оскільки позов не підлягає до задоволення, то понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282,288-289 Цивільно-процесуального кодекс України, суд,-
В задоволені позову - відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, заява має бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 25 липня 2019 року.

Суддя: О. А. Смоляр