РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2158/19

05 грудня 2019 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

представника позивача - ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом Органу опіки і піклування - Малолюбашанська сільська рада Костопільського району Рівненської області в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав і стягненням аліментів

ВСТАНОВИВ:

Позивач Органу опіки та піклування - Малолюбашанська сільська рада Костопільського району Рівненської області в інтересах малолітнього ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про відібрання дитини від батьків з позбавленням їх батьківських прав і стягнення аліментів.

Представник позивача уточнивши в судовому засіданні позовні вимоги просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_2 стосовно їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3 та стягнути з відповідачів на утримання дитини аліменти у розмірі по 1000 грн. щомісячно з кожного.

В обґрунтування позову покликається на те, що у Малолюбашанській сільській раді на обліку сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах, із березня 2018 року перебуває сім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною взяття сім`ї на облік є проживання дитини у сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків із виховання та утримання сина. Відповідачі офіційно не працюють, з їхніх слів мають тимчасові заробітки. Сім`я проживає в селі Данчиміст Костопільського району у будинку, який належить на правах спадщини ОСОБА_2 . Вказує, що відповідачі ведуть нездоровий спосіб життя, зловживають алкогольними напоями, мати має низький виховний потенціал, не прибирає в будинку, не дотримується правил гігієни і не навчає цьому сина. У будинку де проживає сім`я вийшло з ладу пічне опалення. Громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_2 неодноразово були попередженні про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, було рекомендовано створити та підтримувати в належному стані умови для проживання дитини, забезпечувати її всім необхідним для повноцінного фізичного та духовного розвитку, вести здоровий спосіб життя, пройти обстеження у лікаря-нарколога, влаштуватися на роботу. Проте, до рекомендацій суб`єктів соціальної роботи батьки не прислуховуються, їх не виконують, що і стало причиною звернення з цим позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі. Просила суд не позбавляти її батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином в установленому законом порядку.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06.06.2012 року (а.с.7).

Згідно Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1030/02 від 07.06.2019 року ОСОБА_2 проживає разом з чоловіком ОСОБА_4 та сином ОСОБА_3 у АДРЕСА_1 (а.с.22).

З характеристик наданих на ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вбачається, що останні за місцем проживання зарекомендували себе з негативної сторони (а.с.8 - 9).

Відповідно до останнього акту обстеження матеріально-побутових умов та умов виховання в сім`ї від 30.07.2019 року житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , в якому проживає сім`я ОСОБА_2 є її спадковим майном. Будинок старий, має три житлові кімнати та кухню, частково обладнаний пічним опаленням, санвузол у приміщенні відсутній, водопостачання відсутнє. Загалом будинок обладнаний трьома спальними місцями на двох дорослих мешканців та дитину. Дитячі розвиваючі ігри та іграшки відсутні, дитячої літератури немає. В будинку брудно, постільна білизна брудна. У кухні руїни пічного опалення та безлад. Одна із житлових кімнат слугує для приготування та споживання їжі. Зазначено, що правила пожежної безпеки у побуті грубо порушено.

При огляді малолітнього ОСОБА_5 ознак фізичного насилля та педикульозу не виявлено. Візуально дитина здорова, відхилень не прослідковується (а.с.21).

Згідно вказаного акту неповнолітнього ОСОБА_3 було доставлено по місцю проживання сім`ї бабусі по лінії батька ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ).

З рішень комісії з питань захисту прав дитини Малолюбашанської сільської ради № 13 від 13.11.2018 року (а.с.23), № 3 від 24.01.2019 року (а.с.24), № 6 від 27.04.2019 року вбачається, що питання щодо належного виконання батьківських обов`язків громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відносно їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3 на комісії з питань захисту прав дитини Малолюбашанської сільської ради розглядалися неодноразово.

Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Малолюбашанської сільської ради № 12 від 19.07.2019 року було прийнято уважати за доцільне позбавити громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.27), згідно вказаного рішення ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків щодо сина, створює умови, які шкодять його інтересам, позбавляють можливості жити в повноцінній сім`ї.

Виконавчим комітетом Малолюбашанської сільської ради Костопільського району Рівненської області 30.07.2019 року було прийнято рішення № 124 про негайне відібрання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , у зв`язку із виникненням загрози життю та здоров`ю дитини (а.с.29).

В судовому засіданні також було заслухано свідків.

Так, свідок ОСОБА_7 , в судовому засідання показала, що вона працює інспектором по соціальній роботі Малолюбашанської ОТГ . Сім`я відповідачів з травня місяця 2018 року перебуває на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах, саме з цього часу працівниками сільської ради проводиться робота із сім`єю ОСОБА_2 . Зазначила, що відповідачі зловживають алкогольними напоями, ухиляються від батьківських обов`язків, у будинку не створені умови для проживання дитини, пошкоджене пічне опалення. Неповнолітній ОСОБА_3 на цей проживає у бабусі у с. Іваничі Костопільського району. За час проживання дитини у бабусі батьки умови проживання у будинку не покращили.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що вона є бабусею неповнолітнього ОСОБА_3 , який з 19.07.2019 року проживає у неї у с. Іваничі, Костопільського району Рівненської області, де ходить до школи. Показала, що її син та невістка, які є батьками хлопчика, вживають спиртні напої, не створюють для дитини належних умов для проживання. За час проживання дитини у неї батьки дитину майже не відвідували, у жовтні місяці надали лише 500 гривень для дитини.

Свідок ОСОБА_10 , в судовому засіданні показала, що вона працює головним спеціалістом Служби у справах дітей Костопільської РДА. Зазначила, що сім`я відповідачів ухиляється від виконання батьківських обов`язків, ведуть не здоровий спосіб життя, умови для проживання дитини у будинку не створені. 02.08.2019 року Службою у справах дітей Костопільської РДА було розглянуто і задоволено заяву ОСОБА_6 про тимчасове влаштування неповнолітнього ОСОБА_3 у її сім`ю. За час, що дитини проживає з бабусею батьки не вчинили жодних дій для її повернення.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що вона працює завідувачем Данчиміської філії Малолюбашанського ліцею. Зазначила, що неповнолітній ОСОБА_3 упродовж 2018-2019 навчального року навчався у їхній школі у першому класі. Дитина до школи мала все необхідне обладнання придбане за рахунок коштів бабусі та батька, оскільки здобувачем коштів у сім`ї був саме батько. Під час відвідувань сім`ї ОСОБА_2 по місцю проживання було встановлено, що житлові умови потребують значного матеріального та побутового оснащення, піч у будинку була в незадовільному стані, однак дитина на те, що у будинку холодно не скаржилася, у них завжди було наварено їсти, в школі дитина також повідомляла, що удома він їсть. Свідок зазначила, що дитина за час навчального року була відсутня 6 разів, 5 з яких було з поважних причин. Мати систематично відвідувала батьківські збори, шкільні свята, щодня дитину приводила і забирала зі школи. Повідомила, що відповідачка ОСОБА_2 у нетверезому стані до школи ніколи не приходила, у міру її можливостей завжди була охайною, завжди реагувала, на зауваження коли ОСОБА_3 приходив до школи неохайним.

У відповідності до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов`язки батьків передбачені у статті 12 Закону України «Про охорону дитинства».

За змістом ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ці підстави є вичерпними.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьків обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини, на те, щоб малолітня дитина проживала з ними закріплено і в положеннях ст. 151, 160,163 СК України.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Крім того, у даному рішенні Європейським судом звернуто увагу, що при вирішенні прав про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.

Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року і набула чинність для України 27.09.1991 року, визначає, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в як найкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї.

В обґрунтування позову позивачем було зазначено, що відповідачі зловживає алкогольними напоями, однак, доказів того, що вони є хронічними алкоголіками, що у відповідності до ст. 164 СК України є підставою для позбавлення прав, позивачем надано не було.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідачів відносно своєї неповнолітньої дитини є свідомим нехтуванням ними своїх батьківських обов`язків.

Окрім того, із поведінки відповідачки в судових засідання вбачається, що вона любить свою дитину, усвідомлює свої помилки та бажає їх виправити.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками відповідачами, які б були підставою застосування відносно них крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.

Так, позивачем не було надано належних та достатніх доказів того, що

відповідачі злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

Позовна заява містить лише посилання, що ОСОБА_4 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, однак ні при поданні позовної заяви, ні при розгляді справи представником позивача не було надано постанови суду на підтвердження вказаної обставини.

Окрім того, вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом приймається до уваги, що сам факт заперечення ОСОБА_2 проти позовної заяви про позбавлення батьківських прав, свідчить про її інтерес до дитини, бажання бути з нею, виховувати її та піклуватися про неї, змінюватися.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року визначено, що відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Враховуючи, викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відмовити, попередити відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на Орган опіки та піклування: Малолюбашанської сільської ради Костопільського району Рівненської області контроль за виконанням ОСОБА_4 та ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків відносно їхнього неповнолітнього сина.

Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, то суд вважає, що оскільки позовна вимога про позбавлення батьківських прав до задоволення не підлягає, то підстав для задоволення вимоги про стягнення аліментів не має, а тому в цій частині позовних вимог позивачу також слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 150, 164 СК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, Рішенням Європейського суду з прав людини «Справа «Савіни проти України»» від 18.12.2008 року, ст. 81, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Органу опіки та піклування - Малолюбашанської сільської ради Костопільського району Рівненської області в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Попередити ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про необхідність змінити своє ставлення до виховання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на Орган опіки та піклування - Малолюбашанської сільської ради Костопільського району Рівненської області контроль за виконанням ОСОБА_4 та ОСОБА_2 батьківських обов`язків відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Орган опіки та піклування - Малолюбашанська сільська рада Костопільського району Рівненської області, вул. Соборна, 10, с. Мала Любаша, Костопільський район, Рівненська обл.., 35040, РНОКПП: 04386226.

Відповідачі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 10.12.2019 року.

СуддяО. С. Цвіркун