Номер провадження: 22-ц/813/2613/19
Номер справи місцевого суду: 1009
Головуючий у першій інстанції Куриленко О.М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у справі за поданням Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, за участю стягувача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», боржника ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Куриленко О.М., 29 травня 2018 року в м. Одеса, -

встановила:

У квітні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а.с. 2-3).

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 червня 2015 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 14 637,58 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати в розмірі 243,60 гривень (а.с. 53-55).

У травні 2018 року Другий Київський ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області звернувся до Київського районного суду м. Одеси з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України в якому просив вирішити питання, щодо тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань за рішенням Київського районного суду м. Одеси (а.с. 62-64).

Обґрунтовуючи подання тим, що після набрання рішенням законної сили, а саме 21.07.2015 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 520/5285/15-ц на примусове його виконання. Боржник вимоги за виконавчими документами в добровільному порядку не виконує, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року подання Другого Київського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області залишено без задоволення (а.с. 80-82).

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «Приватбанк» просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання Другого Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а саме, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що державним виконавцем вживались заходи щодо примусового виконання рішення суду та стягнення суми боргу, однак, боржник ухиляється від сплати боргу, дані про його місце роботи, доходи, рухоме чи нерухоме майно відсутні, що підтверджується матеріалами подання (а. с. 84-87).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/5285/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 червня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 14 637, 58 гривень та судові витрати у розмірі 243, 60 гривень.

Після набрання рішення законної сили, а саме 21 липня 2015 року, Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 520/5285/15-ц на примусове виконання.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Ковтуненко М.В. було 14 березня 2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50607040. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано, у зв`язку із чим державним виконавцем проведено дії щодо розшуку майна, належного ОСОБА_1 , шляхом направлення запитів до реєструючих установ.

Так, відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, боржник зареєстрований за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Пенсійного фонду України, боржник пенсію не отримує.

Відповідно до довідки ДПС України, інформація стосовно боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО було встановлено, що боржник перебуває на обліку та отримує заробітну платну у ФОП ОСОБА_2 (інд. номер НОМЕР_1 ). Державним виконавцем була винесена відповідна постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка була спрямована на адресу страхувальника, а саме: АДРЕСА_2 , але письмової відповіді отримано не було, грошових коштів перераховано не було.

Згідно довідки ДПС України, у боржника відсутні рахунки у банках та інших фінансових установах.

Відповідно довідки ПФУ, відомості відносно боржника про працевлаштування за трудовими та цивільно-правовими договорами, відсутні.

Відповідно до інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно, - нерухоме майно, на яке можливо звернути стягнення, за боржником не зареєстровано.

Згідно відповіді ТСЦ №5141, транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

07 вересня 2016 року державним виконавцем відділу здійснено вихід за місцем реєстрації боржника та встановлено, що боржник дійсно проживає за адресою, вказаною у виконавчому листі.

07 лютого 2017 року боржник власноруч розписався на копії постанови про відкриття виконавчого провадження про те, що він повідомлений про відкрите виконавче провадження стосовно нього

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, а саме - подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов`язково має містити: найменування суду, до якого направляється подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, ім`я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Також, у поданні, мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити. У разі тимчасового обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа зазначаються вид паспортного документа (для громадян України - дипломатичний паспорт, службовий паспорт, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення особи моряка тощо; для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), його серія та номер, а також найменування та місцезнаходження державного органу, до якого повинен надсилатися вилучений паспортний документ. До подання додаються копії виконавчого документа, постанови про відкриття виконавчого провадження та копії інших документів (за потреби). У поданні також можуть зазначатися адреса місця проживання боржника та інші відомості, які відомі про цю особу державному виконавцю. Про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника.

Однак, в долучених до подання документах відсутні будь-які докази про направлення на адресу боржника повідомлення про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника, інших документів, які б свідчили про направлення повідомлення боржнику (реєстру кореспонденції, зворотних повідомлень) суду не надано, що свідчить про недотримання законних прав людини і громадянина та позбавляє суд можливості на справедливий розгляд справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Проте, як вбачається з матеріалів подання, державним виконавцем не було надано жодних доказів, які б свідчили про те, що боржник може або намагається виїхати за межі України, щоб уникнути відповідальності.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно пункту 5 частини першої статті 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв`язку з ухиленням особи від виконання зобов`язання, зокрема виконання судового рішення.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що державним виконавцем не надано жодного доказу, який би свідчив про умисне ухилення боржника від виконання зобов`язань, а саме по собі невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом встановленого строку не може свідчити про ухилення від виконання покладених на неї рішення обов`язків.

Відповідно до імперативних вимог Цивільного процесуального кодексу України особа, яка звертається в суд із позовом, заявою, скаргою чи поданням зобов`язана не тільки викласти всі обставини на підтвердження своїх вимог, але й зазначити відповідні докази на їх підтвердження.

Подання не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали подання не містять посилання на докази ухилення боржника від виконання рішення суду

А тому, колегія суддів погоджується із висновокм суду, що подання державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області не підлягало задоволенню, оскільки обмеження боржника у праві виїзду із території України до виконання боргових зобов`язань є тільки одним із заходів виконання рішення, однак вказана підстава не є перешкодою для вжиття державним виконавцем більш суттєвих заходів щодо реального виконання рішення.

Колегія суддів не приймає до уваги довід апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про те, що державним виконавцем вживались заходи щодо примусового виконання рішення суду та стягнення суми боргу, однак, боржник ухиляється від сплати боргу, дані про його місце роботи, доходи, рухоме чи нерухоме майно відсутні, що підтверджується матеріалами подання.

Так, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч. 3 ст. 441 ЦПК України).

Отже, діючим законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Колегія суддів погоджується із висновком суду, що державним виконавцем, при зверненні до суду з поданням, не було доведено належними доказами факт саме ухилення ОСОБА_1 від виконання нею своїх обов`язків за рішенням суду.

Так, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 19 Закону.

Зокрема, є обов`язком боржника утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє, спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю зміни відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактом невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, вирішуючи питання про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухиляння боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення державного виконавця до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів справи.

Колегія суддів доходить до висновку, що відсутність у матеріалах справи даних про місце роботи боржника, його доходів, рухомого чи нерухомого майно, не може свідчити про факт ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 16 вересня 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе