РІШЕННЯ

Іменем України

29.11.2019 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживачів, шляхом повернення коштів за товар неналежної якості.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до бланку замовлень від 14.07.2018 року позивачкою було замовлено у ФОП ОСОБА_2 послуги з встановлення міжкімнатних дверей, а саме між кухнею та коридором. Всі умови встановлення даних дверей були узгоджені і зазначені у вказаному бланку замовлень. Позивачкою в повному обсязі сплачено вартість замовлених послуг та матеріалів необхідних для виконання замовлення. Проте, визначений попередньо порядок встановлення міжкімнатних дверей не було дотримано відповідачем. Зокрема: скло на дверях, стороною з матовим відтінком мало розміщуватись на кухні. Натомість, скло з матовим відтінком розміщується до коридору. Двері мали б відкриватись зліва до коридору, натомість відкриваються справа до коридору, половини ущільнювача на порозі не вистачає. Враховуючи наведене 05.11.2018 року позивач надіслала відповідачу лист-претензію з чіткими викладенням усіх недоліків при виконанні даного замовлення. Даний факт підтверджується копією листа - претензії від 05.11.2018 року з доказами направлення його відповідачеві. 15.11.2018 року позивачкою було повторно надіслано лист-претензію до відповідача. За замовлені послуги щодо монтажу дверей та всі необхідні для цього витрати зокрема вартість дверей, скло та інше було сплачено в повному обсязі. Даний факт підтверджується товарним чеком від 20.08.2018 року та листом від відповідача від 06.11.2018 року. Враховуючи, що вимоги позивача відповідачем не були виконані, просить розірвати договір, який викладений бланком замовлень на придбання та монтаж дверей від 14.07.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 Стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти за бланком замовлень від 14 липня 2018 року в сумі 8 040 грн. А також просить стягнути 10 000 грн. моральної шкоди, оскільки позивач зазнала значної моральної шкоди, що полягала у душевних хвилюваннях, погіршенням стосунків з оточуючими і, як наслідок погіршенням стану здоров`я.

Позивачка в судовому засіданні пояснення дала аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно між ним та позивачкою було укладено договір про виготовлення та встановлення дверей. Замовлення формувалося у присутності позивачки, з яким її було ознайомлено. Вказує, що роботи із встановлення дверей виконувалися у присутності позивачки, якщо в процесі встановлення дверей замовник бачить, що має місце невідповідність замовленню, то саме замовник зупиняє роботи до вияснення всіх питань. Вважає, що права позивачки ним не порушені, просить в позові відмовити.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні ствердила, що замовлення відповідачем виготовлено з порушеннями, що стало підставою для звернення позивачки з відповідною письмовою претензією до відповідача. Прохання про заміну товару належної якості відповідачем проігноровані.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що оскільки здійснював ремонтні роботи в квартирі позивачки може підтвердити, що дійсно скло на дверях, стороною з матовим відтінком мало розміщуватись на кухні. Натомість, скло з матовим відтінком розміщується до коридору. Двері мали б відкриватись зліва до коридору, натомість відкриваються справа до коридору, половини ущільнювача на порозі не вистачає.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що відповідач встановлював двері в квартирі позивачки згідно бланку замовлення, жодних зауважень щодо виконаних робіт не надходило.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачкою ОСОБА_1 було замовлено у ФОП ОСОБА_2 послуги з встановлення міжкімнатних дверей, а саме між кухнею та коридором, що стверджується бланком замовлень від 14.07.2018 року. Усі умови встановлення даних дверей були узгоджені і зазначені у вказаному бланку замовлень.

Позивачкою 14.07.2018 року в повному обсязі сплачено вартість замовлених послуг та матеріалів необхідних для виконання замовлення в розмірі 8040 грн., що стверджується бланком замовлення (а.с.11).

Як встановлено в судовому засіданні, визначений попередньо порядок встановлення міжкімнатних дверей не було дотримано ФОП ОСОБА_2 Зокрема, скло на дверях, стороною з матовим відтінком мало розміщуватись на кухні. Натомість, скло з матовим відтінком розміщується до коридору, двері мали б відкриватись зліва до коридору, натомість відкриваються справа до коридору, половини ущільнювача на порозі не вистачає.

Даний факт також підтверджується листом-претензією від 05.11.2018 року надіслала відповідачу лист-претензію з чіткими викладенням усіх недоліків при виконанні відповідачем замовлення. Даний факт підтверджується копією листа - претензії від 05.11.2018 року з доказами направлення його відповідачеві. 15.11.2018 року позивачкою було повторно надіслано лист-претензію до відповідача.

В судовому засіданні встановлено факт, що за замовлені послуги щодо монтажу дверей та всі необхідні для цього витрати, зокрема вартість дверей, скло та інше було сплачено в повному обсязі, що підтверджується товарним чеком від 20.08.2018 року та листом від відповідача від 06.11.2018 року, вимоги позивача відповідачем не були виконані.

Відповідачем в судовому засіданні підтверджено, що позивач повністю оплатила вартість товарів.

Позивачка зверталася з вимогою про усунення виявлених недоліків до відповідача, які б могли допомогти їй захисти своє право на якісний товар, однак до часу звернення до суду з даним позовом зобов`язання не виконано, двері не замінені та кошти не повернуті, у зв`язку з чим вона звернулася до суду.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За приписами ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Окрім того, відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, права споживачів, механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» у Законі № 1023-XII «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача вимагати розірвання договору. Зокрема, на підставі ч.ч. 4,5 ст. 10 за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків.

Згідно ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Неналежна якість продукції передбачає наявність у ній недоліків.

Законодавець у ст. 8 Закону № 1023-XII розмежував товари неналежної якості на такі категорії: товари, що мають недоліки; товари, що мають істотні недоліки; фальсифіковані товари.

Відповідно до визначення термінів у ст. 1 Закону № 1023-XII недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред`являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Якщо через недолік неможливе чи недопустиме використання товару відповідно до його цільового призначення, виник він із вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення був виявлений знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак: взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад 14 календарних днів; робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором - то це істотний недолік товару.

Відповідно до ст. 8 Закону № 1023-XII споживач у разі виявлення протягом установленого гарантійного строку недоліків у порядку та в строки, встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Якщо ж протягом гарантійного строку було виявлено істотний недолік, який виник з вини виробника товару (продавця, виконавця), підтверджений за необхідності висновком експертизи, то споживач має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника зокрема розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

У відповідності до ст.ст.12,76 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, відповідно до ст.76 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 78 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Виходячи з обставин встановлених по справі, на підставі наведеного, суд приходить до наступних висновків.

Позивачка придбала (замовила виготовлення) у відповідача товар та повністю оплатила його. При встановлені виготовлених дверей, було виявлено, що вони не є такими, які замовляла позивачка.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволенню в частині розірвання договору, який викладений бланком замовлень на придбання та монтаж дверей від 14.07.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 та стягненню з відповідача грошових коштів за бланком замовлень від 14 липня 2018 року в сумі 8040 грн.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайновоі) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправнють діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана, вини останнього в її заподіянні, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Разом з тим, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.п. 4, 5 Постанови Пленуму верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відтак суд приходить до переконання, що в судовому засіданні позивачем не надано доказів - фактичних даних, на підставі яких суд може встановити наявність обставин, що обґрунтовують позовні вимоги про те, що позивачу діями відповідача було завдано моральну шкоду. А надані суду договори про добровільне медичне страхування та консультативні заключення в контексті ст. 81 ЦПК України не підтверджують факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Відтк позовна вимога про стягнення моральної шкоди до задоволення не підлягає.

Крім того згідно ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1536 грн. 80 коп.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 206, 259, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», Закону України «Про судовий збір», ст. ст.651,653,693 ЦК України , суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір, який викладений бланком замовлень на придбання та монтаж дверей від 14 липня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 .

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за бланком замовлень від 14 липня 2018 року в сумі 8040 (вісім тисяч сорок гривень) грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість гривень) грн. 80 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_1 ), адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ФОП ОСОБА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Повний текст рішення виготовлено 09.12.2019 року.

Суддя: Мартьянова С.М.