Справа №522/4169/17
Провадження № 2/522/279/19
29 липня 2019 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого судді Кічмаренка С.М.,
при секретарі Десятник Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Приморського районного суду міста Одеси, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить суд визнати ордер на проживання недійсним, зобов`язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні майном, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, виселити та зняти відповідачів з реєстраційного обліку.
В ході судового розгляду, позивач надав суду уточнену позовну заяву, згідно якої просить суд визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 . Також було виключено з кола відповідачів Приморську районну адміністрацію ОМР у зв`язку зі зміною позовних вимог.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 20.12.2016 року було проведено відкриті електронні торги, де ОСОБА_1 став переможцем на отримання нерухомого майна у власність. 12.01.2017 року право власності було зареєстровано за Позивачем. Однак, Позивач позбавлений можливості вільно користуватись та розпоряджатись квартирою, оскільки в ній без належної на те правової підстави зареєстровані відповідачі.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі та надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином у встановленому порядку, шляхом розміщення огололення. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не подавав.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що позов обґрунтований, доведений та підлягає задоволенню.
У зв`язку з перемогою на аукціоні, 12.01.2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Акціонерний банк «Порто-Франко» був укладений договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстраційним №29.
12.01.2017 року право власності було зареєстровано за Позивачем, що підтверджується відповідними відомостями, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Однак, як встановлено судом, Позивач позбавлений можливості вільно користуватись та розпоряджатись квартирою АДРЕСА_1 , оскільки в ній без належної на те правової підстави зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно із ст. 47 Конституції, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема,- житловий будинок, садиба, квартира ( ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Відповідно до ст. 71 ЖК України якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Пунктом 33 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику у справах про захист прав власності та інших речових прав» зазначено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленнями володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
При цьому, пунктом 34 цієї постави встановлено, що власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 ч.1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстраційного обліку.
За положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном
Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Верховний Суд вказав, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Право користуватися житлом для членів сім`ї власника може виникати та існувати лише за умови, якщо особа, членами сім`ї якого вони є, сама володіє правом власності на житло.
Оскільки відповідачі за вказаною адресою не є членами сім`ї позивача, у зв`язку із тим, що вони не вжили дій щодо зняття з реєстрації свого місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 , права позивача, як власника приміщення, де зареєстровані відповідачі, порушуються.
Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивача, як власника порушуються, та враховуючи ту обставину, що з моменту набуття права власності на квартиру позивачем, відповідачі втратили право користування зазначеною квартирою, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, 247, 258-259, 263-266, 268, 280-284, 354 ЦПК України; ст.ст. 1, 3, 11,16, 509, 525, 526, 530, 536, 553, 554, 612, 625, 806,1050 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втрати право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частках судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 640 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3500 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: С.М. Кічмаренко