ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

07 лютого 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/7724/18
Головуючий у першій інстанції Литвиненко І. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/248/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Висоцької Н.В., Кузюри Л.В.,

позивач: Військова частина НОМЕР_1 ,

відповідач: ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: Військова частина НОМЕР_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2018 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

прізвище судді: Литвиненко І.В.; місце ухвалення рішення: м.Чернігів,

дата складання повного судового рішення 30 листопада 2018 року,

УСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з останнього на свою користь завданої державі, але не відшкодованої шкоди у розмірі 1691,61 грн. та 1762 грн. понесеного судового збору. Позов був мотивований тим, що ОСОБА_1 проходив службу у позивача. На підставі наказу №216 від 06.10.2018 року відповідач був виключений зі списку особового складу військової частини. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №94 від 16.02.2018 року було проведено службове розслідування по факту безпідставного нарахування грошових коштів, в ході якого було встановлено, що старшим солдатом ОСОБА_2 було скоєне дисциплінарне порушення, внаслідок якого він не повинен був отримувати премію, однак командиром ремонтного взводу солдатом ОСОБА_1 не подавався рапорт на преміювання та позбавлення премії, внаслідок чого, безпідставно старшому солдату ОСОБА_2 було безпідставно виплачено премію в розмірі 1691,61 грн., які підлягають стягненню з нього.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2018 року у задоволенні позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про відшкодування шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також стягнути з ОСОБА_1 понесені судові витрати при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції, посилаючись на порушення вимог чинного законодавства України, неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, неправильного та неповного дослідження доказів, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного застосування норм процесуального права.

За доводами апеляційної скарги, командиром ремонтного взводу солдатом ОСОБА_1 було порушено вимоги Інструкції про преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , п.11 ст.120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. При цьому, безпосереднім командиром ОСОБА_2 на час скоєння ним проступку був саме командир ремонтного взводу ОСОБА_1 .

Заслухавши голову судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідача ОСОБА_1 наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 04.06.2015 року № 23-рс призначено на посаду командира ремонтного взводу, ВОС 849147А, з 06.06.2015 року зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення при військовій частині НОМЕР_4 (а.с.9).

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 від 06.10.2018 року №216 ОСОБА_1 , командир ремонтного взводу, звільнений наказом командира військової частини з військової служби в запас відповідно до підпункту «ж» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зазначена справа була прийнята до розгляду та розглянута судом першої інстанції в порядку, визначеному ЦПК України.

Проте суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

У ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з п.17 ч.1 п.1 ст.4 КАС публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною 4 ст.5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцією та законами України.

У даній справі, позов пред`явлено військовою частиною до фізичної особи колишнього військовослужбовця про стягнення майнової шкоди, завданої ним під час проходження військової служби.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом, Військова частина НОМЕР_1 послалась на те, що безпідставно виплачене грошове забезпечення у розмірі 1691,61 грн., і завдана у зв`язку із цим шкода державі підлягає стягненню з винних осіб, а саме: солдата ОСОБА_1 , тобто спірні правовідносини виникли у зв`язку із завданням відповідачем шкоди державі під час проходження публічної служби.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

З огляду на вищезазначені вимоги закону, указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення цієї особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з військової служби.

Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 року у справі № 818/1688/16, в якій зазначено про відступ від раніше висловленої правової позиції у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 3 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17 в аналогічних спорах.

Зазначене підтверджується також і постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №734/3102/16-ц.

Аналіз доводів апеляційних скарг є недоцільним з огляду на порушення судом норм процесуального закону.

Відповідно до ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Позивачу належить роз`яснити, що даний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 255 ч.1 п.1, 367, 374, 377, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 листопада 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди закрити.

Роз`яснити Військовій частині НОМЕР_1 , що даний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Голова судового засідання

Судді