ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 643/7124/18

Провадження № 22-ц/818/1585/19

12 березня 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1;

відповідач - ОСОБА_2;

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргуФізичної особи - підприємця ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 грудня 2018 року (суддя - Харченко А.М.) по цивільній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,-

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 48137,89 гривень.

В обґрунтування позову позивач в особі свого представника адвоката ОСОБА_3, зазначала, що між ПАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_4 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АК1209829 від 20.10.2016 року, за яким страховик зобов'язується відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1.

21.12.2016 року в м. Харкові по Полтавському шляху, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Hyundai Accеnt» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 При цьому автомобіль «Daewoo Lanos», на думку позивача, використовувався як «таксі».

Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Харкова вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху України, за що його притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Accеnt» д.н.з. НОМЕР_2, у відповідності до проведеного розрахунку, складає 116730,92 гривень.

За заявою потерпілої особи ОСОБА_5, виконуючи зобов'язання за договором страхування, на підставі страхового акту №2502-24 від 30.03.2017 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування в розмірі 96275,77 грн.

Крім того, представник позивача в позові посилався на положення п.38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу», згідно з яким страховик після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія ТЗ, який спричинив ДТП - у разі, якщо забезпечений транспортний засіб використовується у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнту, ніж визначено договором страхування, то винна особа зобов'язана компенсувати страховику 50% виплаченого страхового відшкодування. Згідно умов Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу №АК1309829 коригуючий коефіцієнт сфери використання транспортного засобу нижче, ніж коефіцієнт його фактичного використання (використання в сфері таксі).

В зв'язку із викладеним у ПрАТ «СК «ВУСО» 30.03.2017 року виникло право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення з нього 50% від суми страхового відшкодування, а саме у сумі 48137,89 грн.

18.04.2018 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП «Забіякою Галиною Іванівною» укладено договір №18/04/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді сплаченого страхового відшкодування за договором № АК 1309829 від 20.10.2016 року.

Справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 17 грудня 2018 року задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ФОП ОСОБА_1 в особі представника звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати за постановити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що факт використання автомобіля відповідачем в якості таксі підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були учасниками події та пасажирами «Hyundai Accеnt», д.н.з. НОМЕР_2, який зазнав ушкоджень під час ДТП, також було долучено карту виїзду швидкої медичної допомоги №3583 від 21.12.2016 року.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.12.2016 року о 06-10 годині, ОСОБА_2 керував автомобілем «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1, в районі будинку № 67 по Полтавському шляху в м. Харкові, де, з урахуванням дорожніх обставин не вірно обрав безпечну швидкість руху та дистанцію, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Hyundai Accеnt», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_8, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.01.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказана постанова суду набрала законної сили (а.с. 14,15).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.4, 5 ст.82 ЦПК України).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_4 21.12.2016 року застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», крім того вказана страхова компанія за договором про відступлення права вимоги від 18.04.2018 року відступила право вимоги за цим страховим договором позивачці по справі - ФО-П ОСОБА_1

Правовідносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно положень ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

В матеріалах справи наявні докази, що підтверджують виплату ПрАТ «СК «ВУСО» на користь постраждалої від ДТП особи - ОСОБА_5 страхового відшкодування в розмірі 96275,77 грн. (а.с. 32).

У позовній заяві та апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 посилається на те, що автомобіль відповідача використовується в якості таксі. Згідно умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу, коригуючий коефіцієнт сфери використання транспортного засобу нижче, ніж коефіцієнт його фактичного використання (використання в сфері таксі). З урахуванням цих обставин, на її думку, відповідач повинен в порядку регресу сплати 50% вартості страхового відшкодування.

Статтею 38.1 Закону визначений перелік підстав подання регресного позову страховика після виплати страхового відшкодування до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Так, згідно п. 38.1.1. частини 38.1. ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на ст. 38-1.1 якою визначено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем письмові пояснення свідків не можуть бути беззаперечними доказами підтвердження факту використання відповідачем свого автомобіля в якості таксі. Відповідно до матеріалів справи, а саме постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.01.2017 року та завіреної копії трудової книжки відповідач на момент ДТП був безробітним.

Суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулюється Законом України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Згідно п.7 цього Закону ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів.

Будь-яких доказів з приводу отримання відповідачем дозвільних документів на використання свого автомобіля в якості таксі або укладання ним трудового договору з відповідною організацією з надання послуг таксі і т.і., ані суду першої інстанції ані апеляційному суду не надано.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в разі наявності у суду сумнівів щодо наданих позивачем доказів, судом мали бути проведені дії щодо встановлення фактичної роботи відповідача у службі таксі та використання свого автомобіля в комерційних цілях для перевезення пасажирів, шляхом витребування додаткових доказів та пояснень в учасників справи, судовою колегією не приймаються.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст.81 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають суду підстав для зміни або скасування рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 17 грудня 2018 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко