Справа № 755/6060/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2019 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Савлук Т. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

11 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовними вимогами до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення регламентної виплати в розмірі 34 957,29, які мотивує тим, що 04 грудня 2019 року в місті Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Dacia Sandero», д.н.з. НОМЕР_2 , та «Chevrolet Aveo», що були припарковані біля крайньої правої сторони проїзної частини. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року у справі № 759/20008/19, ОСОБА_2 було визнано винним у вчинення правопорушення. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , не була застрахована. Пошкоджений транспортний засіб «Dacia Sandero», д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_3 . ОСОБА_3 передав транспортний засіб у користування та володіння ОСОБА_1 , на підставі посвідченою Довіреністю №ННР200679. На виконання ст. 33,35 Закону про ОСЦПВВНТЗ, позивач 14 грудня 2018 року звернувся до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою на виплату страхового відшкодування у встановленому законом строк. Листом від 14 січня 2019 року № 3.1 - 05/1083 відповідач відмовив у здійсненні позивачу регламентної виплати.

19 квітня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

20 травня 2019 року Моторним (транспортним) страховим бюро України подано відзив на позовну заяву, мотивуючи відзив тим, що позовні вимоги не визнають в повному та просять відмовити з наступних підстав, необхідною умовою для проведення регламентної виплати за шкоду, заподіяну в наслідок пошкодження транспортного засобу потерпілому є факи наявності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного відносно пошкодженого автомобіля. Відсутність чинного договору згаданого виду страхування по відношенню до транспортного засобу, що приймав участь у дорожньо-транспортній пригоді, свідчить про незабезпеченість такого транспортного засобу. Законом чітко визначена категорія громадян (учасника бойових дій та інваліди війни, що визначенні законом, інваліди 1 групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортними засобами, належним інваліду 1 групи у його присутності) які звільненні від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Проте, вказана норма статті забезпечує зазначеній вище категорії громадян право не сплачувати третім особам збитки, які заподіяні з їх вини потерпілим у ДТП. Тобто особи, на яких поширюється ст. 13 Закону не вважаються такими, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а транспортний засіб, якими вони керують незалежно від права володіння не вважається забезпеченим, якщо він не зазначений у жодному чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. МТСБУ не має правових підстав сплачувати регламентну виплату особам, транспортний засіб яких не забезпечений згідно Закону.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до ст. 275 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 12 березня 2019 року постановою Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_4 у вчиненні адміністративних правопорушень, передденних ч. 1 ст. 130 ст. 124 КУпАП, закрито провадження в справі за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення передбаченого ст. 38 КУпАП.

За змістом вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_4 04 грудня 2018 року о 18 год.20 хв. в м. Києві по вул. Зодчих, 30, керуючи транспортним засобом «DAEWOO Lanos» д/н НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Dacia Sandero» д/н НОМЕР_2 , який в свою чергу зазчинив автомобіль «CHEVROLET Aveo» д/н НОМЕР_3 , які були припарковані біля крайньої правової сторони проїзної частини. ОСОБА_2 порушив п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

На даний час постанова Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року не скасована та набрала законної сили.

За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Власником транспортного засобу марки «Dacia Sandero», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 20 липня 2018 року.

Відповідно до довіреності від 25 вересня 2018 року ОСОБА_3 цією довіреністю уповноважив ОСОБА_1 , самостійно бути його представником в державних та інших підприємствах, установах та організаціях, незалежно від їх форми власності та підпорядкування, в тому числі у відповідних органах МВС України, нотаріату, територіальних сервісних центрах, Національної поліції України, комісійних магазинах, страхових компаніях, та інших при вирішенні питань, пов`язаних і зняттям з обліку та після припинення будь-яких обмежень, відчуження (продажем, обміном, передачею в оренду), сплатою податку з власників ТЗ, проходження державного технічного огляду, заміною вузлів та агрегатів, кольору, переобладнання, утилізацією, незалежного мені на праві власності, у відповідності до свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , виданого та зареєстрованого 20 липня 2018 року ТСЦ 1842 транспортного засобу: Dacia Sandero.

Відповідно до даних посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_5 від 08 січня 2008 року, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи.

Згідно із даними повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 14 грудня 2018 року, яка сталася 04 грудня 2018 року, ОСОБА_1 звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України з приводу того, що транспортному засобу марки «Dacia Sandero», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходився під його керуванням, було завдано механічних пошкоджень, завданих внаслідок дій водія автомобіля марки «DAEWOO Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до даних листа Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3.1-05/1083 від 14 січня 2019 року, повідомляють, що Законом чітко визначена категорія громадян (учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інваліди 1 групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи що керують транспортними засобами, належним інваліду 1 групи, у його присутності) які звільненні від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому, Закон не передбачає, що транспортний засіб визнається забезпеченим у зв`язку із керуванням ним особою, яка віднесена до пільгової категорії громадян України. Виходячи з наведеного особи, на яких поширюється ст. 13 Закону не вважаються такими, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а транспортний засіб, якими вони керують незалежно від права володіння не вважається забезпеченим, якщо він не зазначений в жодному чинному на дату пригоди договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. МТСБУ не має правових підстав для відшкодування заподіяної ОСОБА_1 шкоду.

Згідно звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу № 717/12-18 від 07 грудня 2018 вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу становить без урахуванням фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить 557043,78 грн. Ринкова вартість з урахуванням ПДВ легкового автомобіля до моменту ДТП становить 167 187,36 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 21.1. ст. 21 «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

У ході розгляду справи судом встановлено, що договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_1 щодо автомобіля марки «Dacia Sandero» з реєстраційним номером НОМЕР_2 не укладався.

Відповідно до ст. 39 «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із п 41.1. ст. 41 «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу;

в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи;

г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону;

ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.

Згідно із п. 1.7. ст. 1 «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Проаналізувавши вищезазначені норми права, суд дійшов до висновку, що МТСБУ здійснює відшкодування шкоди за рахунок коштів фонду захисту потерпілих в разі відсутності у винної особи договору обов`язкового страхування, тільки водію транспортного засобу, який є забезпеченим, тобто має поліс страхування цивільно-правової відповідальності.

Так, договір страхування цивільно-правової відповідальності щодо транспортного засобу марки «Dacia Sandero», державний номерний знак НОМЕР_2 , не був укладений з ОСОБА_1 , який керував автомобілем на момент настання дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 13.1. ст. 13 «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Так, можливість відшкодування шкоди потерпілому, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди згідно ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачена у випадку, якщо винуватцем дорожньо-транспортної пригоди був би учасник бойових дій, який звільнений від обов`язку страхування своєї цивільно-правової відповідальності, а оскільки ОСОБА_1 в даній події є потерпілою особою, виплата відшкодування за рахунок коштів МТСБУ на нього не розповсюджується. Отже, у відповідача МТСБУ не виникло обов`язку виплати позивачам вартості відновлювального ремонту автомобіля.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування, є необґрунтованим, та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 2, 4, 12, 76-82, 89, 141, 263-265, 274-279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ випробовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Уразі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: