Дата документу 16.09.2019 Справа № 320/6212/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2805/19 Головуючий у 1-й інстанції: Купавська Н.М.
Є.У.№ 320/6212/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Подліянової Г.С.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором. обґрунтовуючи вимоги тим, що 02.04.2009 року сторони уклали кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% відсотків річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії кредитної картки. У зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань за договором станом на 31.05.2018 утворилась заборгованість на суму 113 586,02 грн., із яких за тілом кредиту 12 344,01 грн., за відсотками 101 242,01 грн., яку Банк просив стягнути в судові порядку і відшкодувати судові витрати.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 березня 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем пропущений строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач, подавши суду відповідну заяву. На думку суду, позивачем не надано належних і допустимих доказі на підтвердження факту отримання позичальником нової кредитної картки після закінчення строку дії картки, що видавалася останньому при укладення кредитного договору. Аналіз руху коштів, що обліковуються на особистому рахунку позичальника свідчить про те, що до 03.10.2013 він кошти не знімав, карткою не користувався. Сам по собі випуск нової кредитної картки не може вважатися доказом того, що відповідач проінформований про такі дії Банку, отримав нову картку і користувався нею.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про задоволення позову Банк зазначає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані фактичні обставини справи, а висновки про пропуск строку позовної давності є помилковими, оскільки строк дії кредитної картки ОСОБА_1 останній день травня 2017 року. Із заявою про розірвання кредитного договору позичальник до Банку не звертався, отже договірні відносини сторін не припинені. Судом першої інстанції не враховані правові позицій Верховного Суду України від 09.03.2014 (справа №6-14 цс 14), від 18.06.2014 (справа №6-61 цс 14), 16.04.2014 (справа №6-24 цс 14), згідно з якими відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі, погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, оскільки строк дії кредитної картки за № НОМЕР_1 , яку він отримав при підписанні кредитного договору, скінчився у квітні 2013, а з відповідним позовом до суду Банк звернувся тільки у липні 2018, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що по справі сплив строк позовної давності, та про застосування якого заявлено стороною по справі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 26.03.2009 сторони підписали кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви надання банківських послуг. При її підписанні відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві /а.с.14 зворот/.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання, 02.04.2009 р. відповідачеві було відкрито рахунок №063743 та 29.04.2009 р. останній отримав банківську платіжну картку з ПІН-конвертом та під підпис ознайомлений з умовами кредитування /а.с.14 зворот, 15/.

Відповідно до витягу із банківських рахунків, відкритих на ім`я відповідача в АТ КБ «Приватбанк», за картковим рахунком № НОМЕР_1 29.04.2009 був встановлений кредитний ліміт 3 000 грн., який протягом 2011-2012 років збільшувався і становив 15 000 грн.,а 06.06.2012 ліміт зменшено до 12 260 грн. /а.с.132 зворот-133/.

За даними Банку термін дії цієї картки останній день квітня 2013 року.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Заборгованість відповідача за розрахунком позивача станом на 31.05.2018 становить 113 586,02 грн. та складається з: 12 344,01 грн. заборгованості по тілу кредиту, 101 242,01 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 02.04.2009 по 30.11.2017.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач заявив про застосування позовної давності, мотивуючи це тим, що строк дії картки закінчився, а з позовом банк звернувся до суду із пропуском строку звернення.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналогічна позиція, викладена Верховним Судом України в постанові №6-14 цс від 19.03.2014.

Установивши, що строк дії кредитної картки № НОМЕР_1 , яку отримав позичальник 29.04.2009 року, скінчився у квітні 2013 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач.

Надана АТ КБ «Приватбанк» довідка /а.с.218/, про те, що ОСОБА_1 надавалися чотири кредитні картки, а саме: 02.04.2009 року за № НОМЕР_1 зі строком до квітня 2013 року, 10.04.2009 за № НОМЕР_2 строк дії до квітня 2013 року; 22.04.2013 за № НОМЕР_3 строком до січня 2017 року, 08.07.2013 за № НОМЕР_4 зі строком дії до останнього дня 05.2017 року, висновки суду першої інстанції про пропуск строку позовної давності не спростовують.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що позичальник звертався до банку із заявою про перевипуск карти до закінчення терміну дії картки, виданої 02.04.2009 за № НОМЕР_1 .

На підтвердження факту отримання позичальником кредитних карток позивач надав суду дві фотокартки, на яких зображений ОСОБА_1 з карткою Приватбанку. Проте зазначені фотознімки не містять ані дати їх створення, ані даних про номери карток.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Водночас, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Доказів про збільшення терміну позовної давності банком не надано.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Оскільки строк дії кредитної картки до 2013 року, а з позовом банк звернувся до суду у 2018 року, суд дійшов висновку про сплив трирічного строку позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України), тому вимоги позивача про стягнення 12344,01 грн. заборгованості за кредитом та 101242,01 грн. заборгованості по процентам за період з 02.04.2009 по 30.11.2017 задоволенню не підлягають саме через сплив позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що після закінчення строку дії кредитної картки позичальнику були видані інші картки, строк дії останньої із яких закінчився у травні 2017 року, є безпідставними, оскільки всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України, якими на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, позивачем вказані обставини не доведено та матеріали справи не містять доказів факту перевипуску кредитної картки, написання заяви відповідачем у банк про перевипуск карти, а надані позивачем розрахунки і виписки з особового рахунку ОСОБА_1 знаходять підтвердження, що до 03.10.2013 року відповідач по кредитній картці № НОМЕР_1 ніяких операцій не проводив, послугами позивача не користувався, з банківського рахунку кошти не знімав (а.с. 132).

Позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що після закінчення строку дії отриманої ОСОБА_1 02 квітня 2009 року платіжної карти № НОМЕР_1 йому надавалися та ним отримані інші кредитні картки (а.с. 218).

Сам по собі випуск нової кредитної картки не може вважатися доказом того, що відповідач належним чином інформований про її існування, і така картки була дійсно отримана відповідачем.

Позивачем не надано будь-яких доказів того, що відповідач користувався перевипущеними кредитними картками.

Крім того, із наданих Банком письмових доказів слідує, що 15.07.2011 між сторонами укладався ще один кредитний договір №б/н, до якого додавалися інші Умови і правила надання банківських послуг /а.с.67-117/ і за яким позичальник також отримував кредитні картки, вносив платежі на погашення кредиту, останній із яких було здійснено 03.08.2015, що не заперечувалося ним у суді першої інстанції.

Проте, вимог про стягнення заборгованості за договором від 15.07.2011 Банком не заявлялося і судом першої інстанції такі вимоги не розглядалися.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про пропуск банком строку позовної давності.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 268, 369 ч.1, 374 , 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 березня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуючий:

Судді: