Провадження № 2/161/486/19

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Пахолюка А.М.,

при секретарі Грабовській Г.О.

з участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Яренчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Держави України в особі Управління Державної казначейської служби у м. Луцьку Волинської області, третя особа - Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області, про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Держави України в особі Управління Державної казначейської служби у м. Луцьку Волинської області, третя особа - Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області, про відшкодування шкоди.

Позов мотивує тим, що перебуває на обліку у Луцькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області з 22.10.2002 року та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ.

Зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 визнано незаконним положення Податкового кодексу України в частині оподаткування пенсій. А тому, у період з 01 січня 2015 року по 27 лютого 2018 року з його пенсії неправомірно, на його думку, відрахували 46548,07 грн. пенсії в якості податку.

На підставі наведеного, та ст.ст.1166, 1173, 1175 ЦК України просить суд стягнути з Державного бюджету України 46548,07 грн. майнової шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказує, що управлінням Казначейства не були жодним чином порушено, невизначено або оспорено права позивача.

У поясненнях представник третьої особи зазначає, що рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 не має зворотної дії у часі.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що провадження у справі слід закрити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Луцькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області з 22.10.2002 року та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (а.с. 8).

Як вбачається з довідки № 6415 від 15.05.2018 року, яка видана Луцьким об`єднаним управління Пенсійного фонду України Волинської області, за період з 01 січня 2015 року по 27 лютого 2018 року з його пенсії відрахували 46548,07 грн., у тому числі: податок на доходи фізичних осіб 42665,06 грн., військовий збір 3883,01 грн. (а.с.9).

Відповідно до абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Позивач вважає, що саме у зв`язку із визнанням неконституційним підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, він має право на відшкодування йому матеріальної школи на підставі ст.1175 ЦК України.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною першою статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є суб`єктний критерій.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними нормативно-правовими актами.

У справі, що розглядається, таким спеціальним нормативно-правовим актом є Закон України «Про прокуратуру».

Правовий статус працівників прокуратури, які мають право на пенсійне забезпечення врегульовано Розділом IX Закону України "Про прокуратуру" - "Соціальне та матеріально - побутове забезпечення прокурора та інших працівників органів прокуратури".

Цим розділом Закону передбачено право прокурора на пенсійне забезпечення за вислугою років, яке призначається, перераховується і виплачується уповноваженими на це державними органами, а саме органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, спір, який виник між сторонами у справі, стосується виплати пенсійного забезпечення за вислугу років, право на яке у позивача виникло у зв`язку із виконанням ним професійних обов`язків на посаді прокурора та припиненням виконання цих обов`язків.

Спори, пов`язані з проходженням публічної служби, розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі №686/23445/17 (провадження №14-162цс19).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки, спірні правовідносини між позивачем і відповідачами виникли щодо неправомірних дій через утримання з пенсії позивача, то цей спір є публічно - правовим і має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, а тому провадження в даній справі слід закрити.

При цьому суд враховує, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із даною позовною заявою за правилами КАС України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 256, 260-261, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Закрити провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Управління Державної казначейської служби у м. Луцьку Волинської області, третя особа - Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області, про відшкодування шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Ухвала в повному обсязі складена 17.09.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області А.М. Пахолюк