УХВАЛА

18 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 465/4195/15-ц

провадження № 61-25706св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

відповідач - Львівська міська рада,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2017 року у складі колегії суддів: Приколоти Т. І., Мікуш Ю. Р., Павлишина О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2015 року ОСОБА_1 та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Львівської міської ради про визнання договору оренди землі поновленим.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 25 травня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним пункт 8 договору оренди землі від 12 березня 2010 року, який укладено між Львівською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований у Львівській міській раді від 12 березня 2016 року за № Ф - 1455 та у Львівському міському відділі Львівської регіональної філії Центру ДЗК 07 жовтня 2010 року за № 04:10:471: 00025 КИ.04-2, в частині посилання в ньому про укладення договору до 18 лютого 2015 року.

Визнано договір оренди землі від 12 березня 2010 року, який укладено між Львівською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований у Львівській міській раді від 12 березня 2016 року за № Ф - 1455 та у Львівському міському відділі Львівської регіональної філії Центру ДЗК 07 жовтня 2010 року за № 04:10:471: 00025 КИ.04-2, таким, що укладено на п`ять років до 12 березня 2015 року та поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, а саме до 12 березня 2020 року.

Зобов`язано Львівську міську раду надати орендарям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підписану додаткову угоду про поновлення строку оренди дії договору оренди від 12 березня 2010 року.

Стягнуто з Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відшкодування витрат зі сплати судового збору у розмірі по 243,60 грн кожному.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачі повідомили відповідача про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, після закінчення строку дії договору оренди землі продовжували користуватися земельною ділянкою і сплачували орендну плату, яка приймалася відповідачем без застережень, доказів, які б свідчили про наявність заперечень відповідача проти продовження строку договору немає.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивачі не дотрималися строків повідомлення про намір реалізації свого переважного права на поновлення договору оренди на новий строк. Відсутність згоди орендодавця на поновлення договору, про що він повідомив у встановлений строк, є відмовою у поновленні договору на новий строк, оскільки сторони не досягли згоди в істотних умовах.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити без змін рішення місцевого суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не врахував, що позивачі дотрималися місячного терміну щодо направлення повідомлення про продовження строку договору. Нове рішення ухвалене на встановлених апеляційним судом фактах, які не підтверджені належними доказами та припущеннях, зокрема щодо доказу направлення та отримання позивачами листа Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин від 15 січня 2015 року про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки та повідомлення орендодавця щодо поновлення договору.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 липня 2019 року справу № 378/596/16-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Журавлиське» до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерагроівест», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та визнання договорів оренди земельних ділянок поновленими, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на необхідність формування єдиної правозастосовної практики щодо належного способу захисту порушеного права орендаря на звернення до суду з позовними вимогами про визнання договорів оренди землі поновленими.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що існує неоднакове застосування статей 16 ЦК України та 33 Закону України «Про оренду землі» у подібних правовідносинах.

У справі, яка переглядається, правовідносини є подібними тим, що є предметом спору у справі № 378/596/16-ц.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 253 ЦК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 378/596/16-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтями 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 465/4195/15-ц за позовом ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Львівської міської ради про визнання договору оренди землі поновленим, до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 378/596/16-ц.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. О. Лесько
С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров
С. П. Штелик