Справа № 454/866/18 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/2588/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Львів

Справа № 454/866/18

Провадження № 22-ц/811/2588/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

розглянув апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Львівській області в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 червня 2019 року в складі судді Адамович М.Я.

у справі

за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Львівській області, Дочірнього підприємства Львівській облавтодор, Публічного акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, Приватного підприємства Рома про відшкодування матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 06 червня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнути із Служби автомобільних доріг у Львівській області на користь ОСОБА_1 15603 (п`ятнадцять тисяч шістсот три)грн. 16коп. матеріальної шкоди.

Стягнути із Служби автомобільних доріг у Львівській області на користь ОСОБА_1 1800 (одну тисячу вісімсот)грн. судових витрат.

Дане рішення суду оскаржила Служби автомобільних доріг у Львівській області, подавши апеляційну скаргу.

З рішенням не погоджується, вважає що воно є незаконним та необґрунтованими, ухвалене з порушенням норм матеріального

Вказує, що Служба автомобільних доріг у Львівській області є державним підприємством, яке уповноважене державою на здійснення заходів по забезпеченню безперервних та безпечних умов руху транспортних засобів, а також утримання автомобільних доріг у належному стані.

Зазначає, що дорожньо-експлуатаційною організацію, яка зобов`язана виконувати ремонт і забезпечувати належне експлуатаційне утримання ділянки дороги, де сталася ДТП є ПП Рома.

Вказує, що між Службою автомобільних доріг у Львівській області та ПП Рома укладено Договір № 1501/17 про закупівлю послуг.

Згідно п.п. 7.2.1., 7.2. розділу 7 Договору, Підрядник несе відповідальність за незабезпечення безпеки дорожнього руху згідно діючих нормативів при виконанні послуг, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди. Отже, відповідальність за шкоду, завдану внаслідок ДТП у зв`язку із неналежним експлуатаційним станом автомобільної дороги покладається виключно на підрядника організацію, яка в повній мірі відповідає за відшкодування шкоди, внаслідок ДТП у даній справі це ПП Рома.

Звертає увагу апеляційного суду, що Служба автомобільних доріг у Львівській області не була визнана судом особою, яка має делікте зобов`язання та, відповідно, такою, що повинна нести деліктну відповідальність перед власником автомобіля MAZDA 6, з приводу пошкодження належного йому автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталося 27.08.2017 року.

Зазнає, що у позовній заяві позивач вказав, що йому було завдано матеріальну шкоду у розмірі 15603,16 грн., однак належного правового обґрунтування та жодного документального підтвердження розміру понесених витрат позивачем не надано.

Просить, рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог до Служби автомобільних доріг у Львівській області відмовити повністю.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Встановлено, що згідно з протоколу про адміністративне правопорушення, схеми та фототаблиці до схеми, пояснень, постанови Сокальського районного суду Львівської області та постанови Апеляційного суду Львівської встановлено, що 27.08.2017р. близько 06.00год. на 102 км дороги сполучення м. Ковель м. Жовква, поблизу с.Хоробрів Сокальського району Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль марки «Mazda 6», р.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .

На місці дорожньо-транспортної пригоди виявлено недоліки дорожнього покриття, а саме: ями довжиною 1,4м, шириною 0,7м, глибиною 0,13м, що стало причиною пошкодження коліс автомобіля марки «Mazda 6», р.н.з. НОМЕР_1 .

Справу про притягнення ОСОБА_2 , який є інженером ПП «Рома» до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.140 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, так як дане підприємство не є балансоутримувачем автомобільної дороги, на ділянці якої мала місце дорожньо-транспортна пригода.

Згідно технічних заключень, звітів про регулювання, акту виконаних робіт, висновку експерта, протоколу огляду транспортного засобу, фототаблиці та акту приймання-передачі виконаної роботи, в результаті ДТП власнику автомобіля марки «Mazda 6», р.н.з. НОМЕР_1 завдана матеріальна шкода в розмірі 15603,16грн.

Автомобіль марки «Mazda 6», р.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , що підтверджеється свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Задовольняючи позовні вимоги частково та визнаючи Службу автомобільних доріг у Львівській області відповідальною особою, на яку покладено обов`язок контролювати справний стан доріг, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 14, частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи, несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

За змістом статті 10 Закону України «Про автомобільні дороги», державне керування автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої направляється й координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади в області транспорту і який має свої органи керування на місцях.

Основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування згідно із ст.11 цього Закону є, зокрема: розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів з нормативними технічними характеристиками і навантаженнями; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг; виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації.

Відповідно до пунктів 1-4 ст.13 цього Закону, орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: 1) стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; 3) відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом; 4) відповідність нормативно-правовим актам розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судом першої інстанції також встановлено, що дорога Ковель Володимир-Волинський Червоноград Жовква, на якій 27.08.2017р. мала місце дорожньо-транспортна пригода, перебуває на балансі Служби автомобільних доріг у Львівській області.

Згідно з п.п. 2.2., 6.1.3 договору №15-01/17 від 30.01.2017 року, замовник, зокрема Служба автомобільних доріг у Львівській області, здійснює контроль за ходом, якістю, вартістю та обсягами виконаних послуг, визначає свого представника, який постійно контролює якість наданих підрядником послуг.

Відповідно до п. 7.5 вищевказаного договору сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України.

Відповідно до змісту ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1172 ЦК України, замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що в даній справі саме Служба автомобільних доріг у Львівській області є відповідальною особою за завдану шкоду.

Таким чином, з відповідача Служби автомобільних доріг у Львівській області вірно стягнуто в користь ОСОБА_1 15603 грн. 16 коп. матеріальної шкоди.

Колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив правильне по суті і справедливе рішення, дійшовши його на підставі повно з`ясованих обставин, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Безпідставним та необґрунтованим є посилання апелянта на те, що відповідальність за шкоду, завдану внаслідок ДТП у зв`язку із неналежним експлуатаційним станом автомобільної дороги покладається на підрядника ПП Рома, оскільки Служба автомобільних доріг у Львівській області законодавством визнана, як особа, яка несе відповідальність за шкоду, яка пов`язана із експлуатацією автомобільних доріг.

Також суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апелянта про те, що позивач не надав доказів, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано матеріальну шкоду у розмірі 15603,16 грн., оскільки в матеріалах справи наявний висновок експерта № 99-2017 від 25.11.2017 року, згідно якого матеріальний збиток, завданий власникові MAZDA 6 Універсал АС 1499 НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП складає: 15603 грн. 16 коп.

Таким чином, належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення, відповідно до ст. 376 ЦПК України, апелянтом не надано.

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За приписами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги, матеріали справи, зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішення суду першої інстанції. А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 червня 2019 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 390 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Служби автомобільних доріг у Львівській області - залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2019 року.

Головуючий

Судді