Справа №637/988/19 19.09.2019
РІШЕННЯ

Іменем України

17 вересня 2019 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Тордія Е.Н. секретар судових засідань - Сергієнко В.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу №637/988/19 (2/637/267/19) за позовною заявою ОСОБА_1 до Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, Шевченківська Державна нотаріальна контора в особі ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

участь у справі приймали: позивач - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст та фактичні обставини.

ОСОБА_3 ,06 серпня 2019 року звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай).

В судовому засіданні позивач, просила позов задовольнити. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина до складу, якої входить земельна частка (пай) в розмірі 8.54 в умовних кадастрових гектарах. Спадкоємцями після його смерті є вона та її мати ОСОБА_5 , яка спадщину прийняла фактично, бо була дружиною та зареєстрована разом зі спадкодавцем, але оформити її не встигла бо ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Заповіту спадкодавці не залишили. Після смерті матері вона є спадкоємцем першої черги, яка спадщину прийняла відповідно до положень ст. 1268 Цивільного кодексу України.

Спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 8.54 в умовних кадастрових гектара, яку її мати ОСОБА_5 фактично успадкувала після смерті свого чоловіка, а її батька, оформлена не була, оскільки в документах був відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай).

Після смерті спадкодавців оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) виявлений не був, про його втрату було зроблено оголошення в районній газеті «Краєвид».

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач звернулася до нотаріуса, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу та рекомендувала звернутися до суду. З метою досудового врегулювання спору вона зверталася до відділу Держгеокадастру, Шевченківської райдержадміністрації Харківської області, але в адміністративному порядку дане питання не вирішила.

Тому звернулася до суду та просить визнати право на земельну частку (пай) розміром 8.54 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, із земель колективної власності реформованого АТ «Дружби» в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання представник відповідача Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області не з`явився надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 не заперечує.

Треті особи: представник Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , не заперечує.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про розгляд справи був повідомлений належним чином, але до суду не з`явився. Поважної причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільно - процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 81 Цивільно - процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Кожна особа згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 55 Конституції України передбачено ,що кожана особа має право на судовий захист.

Мотивувальна частина та застосовані правові норми.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Свідоцтвом про одруження (серія НОМЕР_1 яке видане Федоровським сільським ЗАГС Шевченківського району Харківської області ) підтверджено той факт, що 7 лютого 1954 року батьки позивачки одружилися. Від даного шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З свідоцтва про народження ( НОМЕР_2 , виданого Федорівською сільською радою Шевченківського района Харківської області від 21 грудня 1960 року) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася позивачка за справою, її батьками відповідно вказані: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (серія НОМЕР_3 , виданого м.Ізюм відділ ЗАГС Харківської області від 18 липня 1981 року) позивачка 18 липня 1981 року одружилася та набула прізвища - ОСОБА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть (серія НОМЕР_4 виданого Сподобівською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 25 грудня 2001 року) ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер батько позивачки - ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_4 отримав право на земельну частку (пай) згідно сертифікату (серія НОМЕР_5 , зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №803 від 21 червня 1996 року), державний акт не видавався, що підтверджується наданим повідомленням відділу у Шевченківському районі ГУД у Харківській області за №29-20-0.23.29-337/120-18 від 21 грудня 2018 року.

Після смерті ОСОБА_4 фактично спадщину прийняла його дружина - ОСОБА_5 , яка на час смерті перебувала в зареєстрованому шлюбі, була зареєстрованої та проживала зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою №305 Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 10 жовтня 2018 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть (серія НОМЕР_6 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області від 09 січня 2014 року)- ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_5 , залишилося спадкове майно яке фактично успадкувала її донька - позивач за справою ОСОБА_3

Факт постійного проживання спадкодавиці ОСОБА_5 та спадкоємця ОСОБА_1 підтверджено рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 березня 2019 року.

Тобто спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України не подав заяву про відмову від спадщини.

Сертифікат на право на земельну частку (пай), після смерті спадкодавців: ОСОБА_4 - батька позивача та ОСОБА_5 - матері позивача, виявлено не було, про його втрату, зроблено повідомлення в районну газету «Краєвид» №№77-78 (1903-1904) від 28 вересня 2018 року (а.с.21).

Відповідно до відповіді №308/02-17 наданої Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області від03 липня 2019 року вбачаєтся, що позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавців в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (сертифікату на земельну частку (пай) ) та рекомендовано звернутися для вирішення даного питання до суду.

Згідно відповіді Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області відділу

у Шевченківському районі від 21 грудня 2018 року сертифікат серія ХР НОМЕР_7 про право на земельну частку (пай) реформованого АТ`Дружба» отримано ОСОБА_4 особисто. У зв`язку зі змінами у законодавстві щодо регулювання даних правовідносин запропоновано звернутися до судових органів.

Також інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 30 серпня 2019 року наданих вищевказаною нотаріальною конторою зазначено, що після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 заповітів не залишилось, спадкові справи не заводилися.

Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чине законодавство, зокрема, і правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року .

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця.

Стаття 524 Цивільного кодексу УРСР передбачає що спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 533 Цивільного кодексу УРСР предмети звичайної обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

За правилами ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він- фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини.

Виходячи , з аналізу зазначених норм закону ,що діяв на час смерті ОСОБА_4 , фактичним спадкоємцем після його смерті стала його дружина - ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину проживаючи разом зі спадкодавцем, у тому числі і стосовно права на земельну частку ( пай) згідно сертифікату.

В свою чергу після смерті останньої у 2014 році, спадщину прийняла позивачка у справі, що підтверджується належними доказами.

Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємиців).

За положеннями ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті.

Спадкоємці відповідно до ст. 1258 Цивільного Кодексу України одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України мають діти спадкодавця, у тому числі зачатті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 4.15 Наказу Мін`юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.

Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу , а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) , зміна в законодавстві, щодо отримання його дублікату, позбавило позивача своєчасно оформити спадщину, що в даному випадку є непереборною обставиною і тому суд визнає це поважної причиною.

Окрім того з пояснень позивача вбачається, що вона дізналась про своє право на спадщину лише в 2018 році, що було підтвердилось в судовому засіданні. Протилежного учасниками справи суду не надано.

За правилами ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до вимог ч.3 ст.200 Цивільно - процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої черги, оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, також враховуючи, що визнання за позивачем ним права не порушає нічиїх інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є доведеними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 200, 206, 259, 268, 293, 315, 316 Цивільно - процесуального кодексу України, ст.ст. 15,16, 328, 1216, 1218, 1220, 1258, 1225, 1233, 1235, 1261, 1268 Цивільного Кодексу України, ст. 41,55 Конституції України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-1V, п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами

України, затвердженого юстиції України

від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595,пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, Шевченківська Державна нотаріальна контора в особі ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право на земельну частку (пай), розміром 8.54 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, із земель колективної власності реформованого АТ «Дружби» в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи,зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження.

СУДДЯ