Постанова

Іменем України

04 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 552/4389/17

провадження № 61-15173св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

боржник - ОСОБА_1 ,

стягувач - ОСОБА_2 ,

заінтересована особа - заступник начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Кінаш Дар`я Ігорівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на постанову Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2019 року у складі колегії суддів: Бондаревської С. М., Кривчун Т. О., Триголова В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Кінаш Д. І. (далі - заступника начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області Кінаш Д. І.).

Скарга мотивована тим, що постановою від 05 березня 2019 року та актами від 11 березня 2019 року заступника начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області Кінаш Д. І. передано стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 552/4389/17 від 27 грудня 2017 року, виданим Київським районним судом м. Полтави, майно на загальну суму 69 450 грн, що належить йому.

Копію постанови та акти про передачу майна стягувачу, він не одержував і про них не знав. Про їх існування дізнався від Кінаш Д. І. на особистому прийомі 22 квітня 2019 року, але з ними не був ознайомлений.

Копію постанови та акти він отримав 25 квітня 2019 року.

З постановою про передачу майна стягувачу ОСОБА_2 він не погоджується так як вважає постанову несправедливою і незаконною, такою що порушує його права як власника. Вказує, що постанову прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 просив суд скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області Кінаш Д. І. від 05 березня 2019 року про передачу стягувачу ОСОБА_2 майна, а також скасувати акти заступника начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області Кінаш Д. І. від 11 березня 2019 року про передачу майна.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05 червня 2019 року закрито провадження по скарзі ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області Кінаш Д. І.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки у зведеному виконавчому провадженні № 57261014 про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 перебувають виконавчі провадження з виконання не тільки судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства, а й інших виконавчих документів, в тому числі наказів господарського суду, тому така скарга не підлягає до розгляду в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2019 року ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 05 червня 2019 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що діє загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об`єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

При цьому судом першої інстанції не було дотримано вимог частини першої статті 256 ЦПК України.

Короткий зміст касаційної скарги

08 серпня 2019 року відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2019 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження № 57261014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичних та юридичних осіб заборгованості, до складу якого входять виконавчі провадження з виконання наказів Господарського суду Полтавської області, виконавчі провадження з виконання виконавчих листів місцевих загальних судів, а саме: виконавчі провадження № 47908670; № 47908826; № 53623110; № 53617842; № 55508596. Вказана інформація підтверджується обліковою карткою на зведене виконавче провадження та постановою про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження.

Отже, до складу зведеного виконавчого провадження входять також виконавчі провадження з виконання інших виконавчих документів, що видані за правилами різних судових юрисдикцій.

Судом апеляційної інстанції проігноровано правила предметної юрисдикції розгляду скарг на дії державного виконавця у межах зведеного виконавчого провадження. Також апеляційним судом не враховано правової позиції, яка викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 906/530/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 927/395/13, № 5028/16/2/2012, від 05 грудня 2018 року № 904/7326/17, від 13 лютого 2019 року № 808/2265/16.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу, з метою формування єдиної правозастосовчої практики.

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2019 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження № 57261014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичних та юридичних осіб заборгованості до складу якого входять виконавчі провадження № 53623110, № 55508596, № 53617842, № 47908826, № 47908670 та виконавчі провадження з виконання наказів Господарського суду Полтавської області, виконавчі провадження з виконання виконавчих листів місцевих загальних судів.

Постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області від 05 березня 2019 року та актами державного виконавця від 11 березня 2019 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу стягувачу ОСОБА_2 передано в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 552/4389/17 від 27 грудня 2017 року виданого Київським районним судом м. Полтави майно, зокрема: пектус «Селектра» - 2 шт., ваги «ВЕСТ» - 300А12Е, сівалка металева на загальну суму 69 450 грн, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс18), закон не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій. Оскільки законодавством, чинним як на час виникнення спірних відносин так і на час касаційного перегляду справи, не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, Велика Палата Верховного Суду вважає, що в такому випадку потрібно застосовувати частину першу статті 287 КАС України і вказані справи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 657/233/14-ц (провадження № 14-447цс18, від 13 лютого 2019 року у справі № 808/2265/16 (провадження № 11-1334апп18).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області від 20 вересня 2018 року об`єднано виконавчі провадження № 47908670, № 47908826, № 53617842, № 53623110, № 55508596 у зведене виконавче провадження № 57061014.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, суд апеляційної інстанції не врахував вказані обставини та помилково скасував ухвалу суду першої інстанції, в якій суд правильно дійшов висновку про закриття провадження у справі, оскільки така скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Посилання апеляційного суду на те, що судом першої інстанції не було дотримано вимог частини першої статті 256 ЦПК України, не може бути підставою для скасування судового рішення, оскільки це порушення не призвело до ухвалення незаконного рішення.

Таким чином, оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Висновки з результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За таких обставин постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а судове рішення суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись статтями 400, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області задовольнити.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2019 року скасувати, ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 05 червня 2019 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик