Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 619/3369/16-ц

провадження № 61-31728св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Ступак О. В.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О.,Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Розетка.УА»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 березня 2017 року у складі судді Остропілець Є. Р. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2017 року у складі колегії суддів: Бурлака І. В., Карімової Л. В., Яцини В. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Розетка.УА» (далі - ТОВ «Розетка.УА») про розірвання договору купівлі-продажу та договору споживчого кредиту.

В обґрунтування позову зазначив, що на веб-порталі інтернет-магазину «Розетка», який належить ТОВ «Розетка.УА», він замовив мобільний телефон «Bravis A551 Atlas Dual Sim Grey» вартістю 2 599,00 грн. 13 липня 2016 року йому відправлено цей товар через кур`єрську службу «Нова Пошта» і 18 липня 2016 року у відділенні № 38 «Нова Пошта» він отримав його. За придбаний товар він сплатив через ПАТ «ПУМБ» шляхом оформлення споживчого кредиту відповідно до заяви від 12 липня 2016 року № 1 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Отримавши товар, ОСОБА_1 з`ясував, що телефон має дефекти, а саме: відсутнє з`єднання з мережею Інтернет, не відображаються сім-карти, не працює bluetooth, тобто недоліки товару є істотними. Внаслідок не відображення сім-карт телефон не може виконувати свої основні функції - бути засобом зв`язку.

Вказав, що після неодноразових невдалих спроб вийти на контакт з продавцем, він вирішив відмовитися від товару та повернути його з одночасною відмовою від договору купівлі-продажу та договору про надання споживчого кредиту.

Зазначав, що 25 липня 2016 року на адресу ТОВ «Розетка.УА» він направив претензію-повідомлення про розірвання договору та відмову від товару, в якій вказав, що правовідносини щодо повернення неякісного товару та коштів за нього просить узгоджувати з ПАТ «ПУМБ». Також 25 липня 2016 року він направив на адресу ПАТ «ПУМБ» заяву-повідомлення з відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту та мобільний телефон. Однак банк, незважаючи на це, вимагає сплати коштів на погашення споживчого кредиту, що свідчить про його незгоду з розірванням договору про надання споживчого кредиту.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просив розірвати договір купівлі-продажу мобільного телефону «Bravis A551 Atlas Dual Sim Grey», укладений з ТОВ «Розетка.УА»; розірвати з 25 липня 2016 року договір споживчого кредиту, згода на укладення якого викладена в заяві від 12 липня 2016 року № 1 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Розірвано договір купівлі-продажу мобільного телефону «Bravis A551 Atlas Dual Sim Grey», укладений 09 липня 2016 року на веб-порталі інтернет-магазину «Розетка» між ОСОБА_1 та ТОВ «Розетка.УА». Розірвано з 25 липня 2016 року договір споживчого кредиту, згода на укладення якого викладена в заяві від 12 липня 2016 року № 1 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «ПУМБ». Стягнуто з ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «Розетка.УА» в рівних частинах з кожного на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 1 102,40 грн.

Указане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вимоги позивача про розірвання договору купівлі-продажу мобільного телефону та договору споживчого кредиту є обґрунтованими, оскільки позивачу проданий товар неналежної якості. Свою згоду на укладення договору купівлі-продажу та договору про надання споживчого кредиту позивач відкликав в установлений Законом України «Про захист прав споживачів» 14-денний строк. Крім того, позивач виконав обов`язкову умову, передбачену законом щодо повернення товару, отриманого згідно з договором.

Не погоджуючись із заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 березня 2017 року, ПАТ «ПУМБ» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати указане судове рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору споживчого кредиту та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні цих позовних вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «ПУМБ» відхилено, а заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 березня 2017 року в оскаржуваній частині залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону, і підстав для його скасування немає, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ПАТ «ПУМБ» на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «ПУМБ» про розірвання договору споживчого кредиту, скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували до спірних правовідносин норми частини шостої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; не надали належної оцінки доказам у справі; не звернули уваги на те, що предметом кредитного договору між банком та позивачем є грошові кошти, а не спірний товар; не врахували, що у позивача як споживача були всі можливості для повернення товару та повернення банку грошових коштів, сплачених за товар; що сторонами кредитного договору є банк та ОСОБА_1 , а договір купівлі-продажу на отримання товару укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Розетка.УА»; що правовідносини щодо отримання та повернення товару повинні вирішуватись позивачем виключно з продавцем товару; що судом не вирішено питання щодо наслідків розірвання кредитного договору, оскільки банк повністю виконав умови кредитного договору до його розірвання.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 березня 2017 року у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Розетка.УА» про розірвання договору купівлі-продажу від 09 липня 2016 року в касаційному порядку не оскаржується, а тому Верховним Судом не переглядається.

Станом на час розгляд справи заперечення на касаційну скаргу ПАТ «ПУМБ» від інших учасників справи не надходили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «ПУМБ» у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи із Дергачівського районного суду Харківської області та надано строк для подачі заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2019 року провадження № 61-31728ск18 призначено судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ПАТ «ПУМБ» не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-порталі інтернет-магазину «Розетка», який належить ТОВ «Розетка.УА», ОСОБА_1 замовив мобільний телефон «Bravis A551 Atlas Dual Sim Grey».

Вартість придбаного товару, 2 599,00 грн, сплачена позивачем через ПАТ «ПУМБ» шляхом оформлення споживчого кредиту відповідно до заяви від 12 липня 2016 року № 1 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

13 липня 2016 року указаний товар відправлено ОСОБА_1 через кур`єрську службу «Нова Пошта», а 18 липня 2016 року (відповідно до дати продажу, зазначеної у гарантійному талоні) у відділенні «Нової Пошти» № 38, за адресою: вул. Косіора,184, м. Харків, позивач отримав цей товар.

25 липня 2016 року ОСОБА_1 направив поштою претензію-повідомлення ТОВ «Розетка.УА» про розірвання договору та відмову від товару, в якій він вказав, що правовідносини щодо повернення неякісного товару та коштів за нього просить узгоджувати з ПАТ «ПУМБ».

Із претензії-повідомлення вбачається, що отримавши мобільний телефон позивач з`ясував, що телефон має дефекти: відсутнє з`єднання з мережею Інтернет, не відображаються сім-карти, не працює bluetooth. Протягом 21 та 22 липня 2016 року він звертався безпосередньо до інтернет-магазину «Розетка», гарантійного сервісного центру «Точка «Розетка», на гарячу лінію «Розетка», йому надали пораду направити телефон та документи за адресою: вул. Кирилівська ( Фрунзе), 40, м. Київ, отримувач ОСОБА_2 .

Також 25 липня 2016 року ОСОБА_1 направив на адресу ПАТ «ПУМБ» заяву-повідомлення з відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту та мобільний телефон.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

За змістом частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов`язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що у визначний частиною шостою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» строк ОСОБА_1 направив на адресу ПАТ «ПУМБ» заяву-повідомлення з відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту та одночасно повернув банку мобільний телефон, придбаний за кредитні кошти, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212 ЦПК України 2004 року, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та розірвання оспорюваного кредитного договору.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог статей 303, 304 ЦПК України 2004 року перевірив доводи апеляційної скарги та дав їм правильну оцінку, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статті 315 ЦПК України 2004 року.

Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що предметом кредитного договору між банком та позивачем є грошові кошти, а не спірний товар; не врахували, що у позивача як споживача були всі можливості для повернення банку товару та грошових коштів, сплачених за товар; що сторонами кредитного договору є банк та ОСОБА_1 , а договір купівлі-продажу на отримання товару укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Розетка.УА»; що правовідносини щодо отримання та повернення товару повинні вирішуватись позивачем виключно з продавцем товару, Верховний Суд відхиляє, з огляду на таке.

У пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011 визначено, що держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму. Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 грошових коштів від банку не отримував, а придбав телефон за кредитні кошти, які перераховано банком ТОВ «Розетка. УА» на підставі споживчого договору, укладеного між ОСОБА_1 та банком, тому ОСОБА_1 , відкликаючи згоду, діяв добросовісно, спираючись на частину шосту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Інші доводи касаційної скарги не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, а зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх спростували. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», § 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», § 2).

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвала апеляційного суду - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО. В. Ступак
Судді:І. Ю. Гулейков
А. С. Олійник
С. О. Погрібний
Г. І. Усик