Постанова

Іменем України

04 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 360/1107/16-ц

провадження № 61-22789св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2016 року у складі судді Унятицького Д. Є. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Березовенко Р. В., Матвієнко Ю. О., Олійника В. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк») звернулося із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позов мотивовано тим, що 20 грудня 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі банк», правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 197-15, відповідно до умов якого позичальнику наданий кредит в сумі 20 000,00 доларів США зі сплатою 15 % річних строком до 20 грудня 2017 року.

01 грудня 2008 року укладений додатковий договір № 1 про збільшення плати за користування кредитом до 17 % річних.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 31 травня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір за реєстровим № 2065, згідно з яким він передав банку в іпотеку земельну ділянку, кадастровий номер :00:008:0167, загальною площею 0,1027 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 липня 2011 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за кредитом солідарно. Рішення набрало законної сили і до цього часу не виконане.

Посилаючись на те, що рішення суду не виконане, в результаті чого станом на 03 червня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 1 047 497,99 грн ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «ВіЕйБі банк» за кредитним договором від 20 грудня 2007 року № 197-15 в розмірі 1 047 497,99 грн просив звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку кадастровий номер :00:008:0167, загальною площею 0,1027 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом її продажу ПАТ «ВіЕйБі Банк» від свого імені будь-якій особі покупцю за початковою ціною, визначеному на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації, на умовах та в порядку, викладеному в статті 38 Закону України «Про іпотеку» з наданням ПАТ «ВіЕйБі банк» всіх прав продавця вирішити питання щодо судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2016 року позов задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за кредитним договором від 20 грудня 2007 року № 197-15 у розмірі 1 047 497,99 грн звернуто стягнення на належну ОСОБА_1 земельну ділянку, кадастровий номер :00:008:0167, загальною площею 0,1027 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом її продажу ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» з наданням ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (у тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкований структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі-продажу предмету іпотеки;звертатися до суб`єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки - земельну ділянку, кадастровий номер :00:008:0167, загальною площею 0,1027 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення районного суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 20 грудня 2007 року № 197-15 не погасила, яка станом на 03 червня 2016 року становить 1 047 497,99 грн, а тому позивач відповідно до положень статті 33 Закону України «Про іпотеку» набув права на звернення стягнення на предмет іпотеки - належну ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,1027 га.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 04 квітня 2017 року рішення Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2016 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 квітня 2017 року, ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_2 мотивована тим, що суди не застосували до спірних правовідносин позовну давність (статті 257, 267 ЦК України). Не звернули уваги, що позивач звернувся із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки поза межами строків позовної давності.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що відповідно до кредитного договору від 20 грудня 2007 року № 197-15 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 20 000,00 доларів зі сплатою 15 % річних строком до 20 грудня 2017 року.

Відповідно до іпотечного договору, укладеного 20 грудня 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі банк» та ОСОБА_1 , він передав банку в іпотеку належну йому на праві власності земельну ділянку кадастровий номер :00:008:0167, загальною площею 0,1027 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.19-24).

Згідно з пунктом 2.3.1 іпотечного договору від 20 грудня 2008 року сторони погодили вартість предмета іпотеки - земельної ділянки площею 0,1027 га у розмірі 152 479,00 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 липня 2011 року задоволено позов ПАТ «ВіЕйБі банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі банк» заборгованість за договором кредиту від 20 грудня 2007 року № 197-15 у розмірі 206 382,07 грн (а. с. 25-19).

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 03 червня 2016 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитом - в сумі 1 047 497,99 грн, з яких заборгованість за кредитом - 18 163,00 доларів США, заборгованість за процентами - 22 666,16 доларів США, всього за кредитом та процентами - 40 829,16 доларів США, штраф за несвоєчасне погашення кредиту - 24 678,25 грн, що за курсом НБУ станом на 03 червня 2016 року становить 1 047 497,99 грн.

Згідно з пунктом 7.2 іпотечного договору від 20 грудня 2007 року звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору.

На підставі пункту 7.2 іпотечного договору та статті 33 Закону України «Про іпотеку» позивач вважає, що є підстави звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу його від власного імені будь-якій особі-покупцеві й отримати задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статей 12 і 33 Закону одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону.

Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 39 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).

Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

Частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.

За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року, справа № 310/11024/15-ц, провадження № 14-112цс19.

З огляду на наведені висновки є обґрунтованими доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення позову. На думку колегії суддів касаційної інстанції, позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав іпотекодержателя. А суди першої й апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та безпідставно задовольнили вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу позивачем від власного імені цього предмета будь-якій особі-покупцеві на підставі статті 38 Закону, встановивши, що сторони передбачили у договорі іпотеки застереження, згідно з яким позивач має можливість самостійно звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу третій особі.

За змістом статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на надану оцінку аргументам учасників справи та висновкам судів першої й апеляційної інстанцій, рішення Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2016 рокута ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 квітня 2017 року слід скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на висновок щодо суті касаційної скарги сплачений відповідачем судовий збір у сумі 1 515,80 грн за подання апеляційної скарги та 1 653,60 грн за подання касаційної скарги, разом - 3 169,40 грн, слід стягнути з позивача.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 ,задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 21 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 04 квітня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу від свого імені будь-якій особі покупцю, відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) 3 169,40 грн, з яких 1 515,80 грн за подання апеляційної скарги та 1 653,60 грн за подання касаційної скарги.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило