Провадження №6/521/358/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Поліщук І.О.,

при секретарі Колесник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про заміну сторони правонаступником та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну сторони правонаступником та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, в якій просить замінити стягувача у виконавчих листах №1519/13663/12 від 14.02.2013 р., виданих на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/00218 від 02.08.2007 р., а саме Публічне акціонерне товариство «Фінростбанк» на його правонаступника ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та поновити строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання по справі №1519/13663/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/00218 від 02.08.2007 р..

Свою заяву мотивує тим, що 26.03.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Фінростбанк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Фінростбанк» Андронова Олега Борисовича та ОСОБА_1 було укладено Договір № 64 про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги, відповідно до якого Банк відступив, а ОСОБА_1 набув права вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів, в тому числі до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за Кредитним договором №1/00218 від 02.08.2007 року, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту(овердрафту), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору.Сторонами у повному обсязі виконані зобов`язання за договором № 64 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 26.03.2019 року.Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Фінростбанк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Фінростбанк» Андронов Олег Борисович відступило права вимоги за Кредитним договором №1/00218 від 02.08.2007 року, а отже вибуло із правовідносин за вказаним договором.Після отримання від ПАТ «Фінростбанк» матеріалів кредитної справи №1/00218 від 02.08.2007, було виявлено, що в матеріалах справи наявні оригінали виконавчих листи №1519/13663/12 від 14.02.2013. Однак строк для пред`явлення їх до повторного виконанні сплинув. ПАТ «Фінростбанк» не пред`являв вказані виконавчі листи до виконання у зв`язку з проведенням відносно нього ліквідаційної процедури та відсутністю грошових коштів для сплати авансового внеску. Але на теперішній час неможливість виконання вказаних виконавчих документів суттєво порушує права та інтереси Заявника.З підстав наведених вище, заявник змушений звернутися до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчих листах №1519/13663/12 від 14.02.2013 р., а також поновлення строку для пред`явлення цих виконавчих листів до виконання по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/00218 від 02.08.2007 р..

Суд перевіривши доводи заявника, вважає, що заява підлягає задоволенню по наступним підставам.

Згідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного або приватного виконавця або за заявою сторони суд змінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/00218 від 02.08.2007 р..

17 грудня 2012 року по вказаній справі було ухвалено рішення, відповідно до якого стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» заборгованість за кредитним договором №1/00218 від 02.08.2007 року, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 617,51(шістсот сімнадцять) доларів США 51 центів; пені за порушення строку повернення кредиту в розмірі 3 564,08 (три тисячі п`ятсот шістдесят чотири) гривень 08 копійок; пені за порушення строку сплати відсотків в розмірі 289,28 (двісті вісімдесят дев`ять) гривень 28 копійок, стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 214 (двісті чотирнадцять) гривень 60 копійок.

На виконання вказаного рішення 14.02.2013 р. Банку було видано виконавчі листи №1519/13663/12, які в подальшому було пред`явлено до виконання.

Виконавчі листи про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 було направлено на виконання до Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції. 30.12.2015 р. постановами Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції вказані виконавчі документи було повернуто стягувану на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавчі листи про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 було направлено на виконання до Приморського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 22.07.2016 р. постановами Приморського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області вказані виконавчі документи було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 55 ЦПК України встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку, боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Таким чином, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу стягувана.

У частині 1 статті 433 ЦПК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно вимог ч.ч. 2, 3 ст. 433 ЦПК України, заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У відповідності до ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справ- "Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст.ст. 55, 442. 433, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони правонаступником та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Замінити стягувача у виконавчих листах №1519/13663/12 від 14.02.2013 р., виданих на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17.12.2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/00218 від 02.08.2007 р., а саме Публічне акціонерне товариство «Фінростбанк» на його правонаступника ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ).

Поновити строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання по справі №1519/13663/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №1/00218 від 02.08.2007 р.

Ухвала може бути оскаржена в передбаченому законом порядку.

Суддя: І.О. Поліщук

31.07.19