Справа №705/4421/19
2/705/2241/19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Леся Сергіївна, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у вересні 2019 року звернувся до суду, вказавши, що ОСОБА_1 30.12.2013 року отримав кредит у АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач порушив кредитні зобов`язання, внаслідок чого станом на 01.09.2019 сформувалась заборгованість у розмірі 88069,70 грн., яка складається з: 35680,80 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 23211,62 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 24158,99 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 348,30 грн. нараховано пеню за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 4169,99 грн. штраф (процентна складова).

Відповідач добровільно не згодний сплатити заборгованість, в зв`язку з чим позивач просить стягнути на його користь з відповідача борг за кредитним договором б/н від 30.12.2013 року у сумі 88069,70 грн. та судові витрати по справі в сумі в сумі 1921,00 грн..

Разом з позовною заявою представник позивача надав заяву з клопотанням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також представником позивача було надано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження

Ухвалою судді у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви отримав 08.11.2019 року.

21.11.2019 р. відповідачем ОСОБА_1 подано до канцелярії суду Відзив на позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» у якому зазначає, що у даній справі надає заяву про застосування строків позовної давності, але хотів би також надати заперечення по суті позовних вимог, оскільки з позовом не погоджується повністю, позов є абсолютно безпідставним і необгрунтованим, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено. Вказує, що позивач, в рахунок обґрунтування заявлених ним вимог щодо стягнення заборгованості, в своєму позові посилається на те, що «...Відповідно до підписаної заяви № б/н від 30.12.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 25000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.» До позовної заяви позивачем надавалась зазначена вище заява і витяг з Тарифів Банку та витяг з Умов та правила надання банківських послуг у ПриватБанку, на який позивач у своїй позовній заяві посилається як на правову підставу для стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок не належного виконання відповідачем, грошового зобов`язання саме за Заявою (зауважує, що мова йде не про кредитний договір), а також обґрунтовує на підставі неї стягнення відсотків за користування кредитними коштами та пені у зв`язку із невиконанням відповідачем, своїх зобов`язань за вищезазначеною заявою б/н від 30.12.2013 року. Крім того, самі Умови та Правила надання банківських послуг підписані лише головою правління ПАО «КБ» ПриватБанку - ОСОБА_2 , а також не містять дати їх прийняття чи затвердження, в тому числі відсутня інформація з якого по який час діяли положення Умов та Правил у тому варіанті, який представлений суду, а також, що ці умови стосуються саме споживчого кредиту наданого ОСОБА_1 . Те, що не підписані правила не розповсюджуються на відповідача також підтверджується правовою позицією відображеною в постановах ВСУ. Водночас, на його думку, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості у зв`язку із невиконанням відповідачами взятих на себе грошових зобов`язань з посиланням на Заяву № б/н від 30.12.2013 року і на Умови та Правила надання банківських послуг, як на належний та допустимий доказ для застосування цивільно-правової відповідальності відповідачів - є абсолютно безпідставними та необгрунтованими, виходячи з наступних обставин. У відповідності до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Натомість позивач надав лише копію анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 30 грудня 2013 року, що підписана відповідачем. При цьому, копії додатків, а саме Витяг з умов та правил надання банківських послуг, що долучені позивачем до матеріалів позовної заяви, підписів відповідача не містять, що свідчить про недоведеність факту ознайомлення відповідача саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. Разом з тим в матеріалах справи взагалі відсутня Пам`ятка клієнта. Крім того, докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими. Натомість, як зазначалось вище ініціатором позову не надано до суду доказів, які б підтверджували, що між позивачем та відповідачем виникли кредитні відносини і що позивач відповідачу надавав кредитні грошові кошти. На обгрунтування своїх вимог позивач додав до своєї позовної заяви начебто розрахунок заборгованості, анкету-заяву та витяг з умов та правил кредитування і зазначив, що начебто Відповідач отримав картковий кредит. Але потрібно зазначити, що жодного доказу, який би підтверджував, що банківська картка видавалася відповідачу і що на цю картку зараховувалися банком грошові кошти надано не було. Також позивачем не було додано до позову підтвердження відкриття відповідачем рахунку, на який позивачем надавався картковий кредит та куди мали повертатися грошові кошти. Не були також додані виписки із зазначеного рахунку про рух коштів на підтвердження існування боргу та його розміру. Розрахунок заборгованості, який поданий позивачем не відповідає дійсності і є одностороннім арифметичним відображенням певних сум позивачем і не підтверджує існування тих чи інших фінансових операцій. Що стосується анкети-заяви, то потрібно зазначити, що вказаний документ не підтверджує видачу картки, її номер, надання грошових коштів на цю картку, відкриття рахунку і зарахування кредиту на цей рахунок, більше того позивач сам собі суперечить оскільки в позові він зазначає, що грошові кошти були надані в розмірі 25 000, 00 грн. в той час зі змісту попереднього розрахунку слідує, що заборгованість за тілом кредиту 35 680, 80 грн. Отже, позивачем ПАТ КБ ПриватБанк не надано доказів отримання грошових коштів відповідачем ОСОБА_3 , а розрахунок заборгованості позивача базується на його власних припущеннях та не підтверджений первинними документами у відповідності до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». А надані Заява №б/н від 30.12.2013 р. та примірник «Умов та правил надання банківських послуг», є не допустимими доказами та засобами доказування по справі, оскільки не доводять факту того, що відповідач був ознайомлений та згідний з умовами, що викладені в окремому документі «Умови та правила надання банківських послуг», в тому числі не підтверджують того, що зазначені умови та правила являлись невід`ємною частиною Заяви №б/н від 30.12.2013 р. Просить відмовити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» в задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним Договором № б/н від 30.12.2013 р. в сумі 88069 грн.70 коп. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1921,00 грн.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30.12.2013 року відповідачем було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг. Також, клієнт ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. При цьому, Анкета-заява, копія якої додана позивачем до позовної заяви, не містить посилань на розмір кредиту, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору. До позовної заяви позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. При цьому, до позовної заяви не додані документи, які б підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви 30.12.2013 року відповідач був ознайомлений саме з тими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та тими Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, витяги з яких долучено до позовної заяви.

Крім того, суду не надано документальних підтверджень того, що Розрахунки заборгованості за договором б/н від 30.12.2013 року, які долучені до позовної заяви, дійсно стосуються кредиту, яким користувався відповідач, так як в Розрахунках та в Анкеті-заяві немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника.

У прохальній частині позову позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 88069,70 грн., однак не зрозуміло з чого виходив позивач при вирахуванні суми заборгованості.

У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Всупереч зазначеному, позивачем до позовної заяви не додано докази, які б підтверджували, що на момент підписання Анкети-заяви між відповідачем та позивачем було узгоджено розмір кредиту, умови користування кредитом та його погашення, порядок нарахування та сплату відсотків за користування кредитом, порядок нарахування та сплати штрафу і пені за невиконання умов Договору.

Крім того, позивач не підтвердив доказами те, що на момент підписання Анкети-заяви 30.12.2013 року відповідач був ознайомлений саме з тими Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» та саме тими Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, витяги з яких долучено до позовної заяви, а також те, що Розрахунки заборгованості за договором б/н від 30.12.2013 року, які долучені до позовної заяви, дійсно стосуються кредиту, яким користувався відповідач, так як в Розрахунках та в Анкеті-заяві немає посилань на відомості, за допомогою яких можливо ідентифікувати боржника, зокрема посилань на номер карткового рахунку боржника.

Необхідність доказування ознайомлення відповідача з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку підтверджується правовим висновком Верховного Суду України, зробленим у справі № 6-2320цс16 від 22.03.2017 року, в якій було скасовано рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у зв`язку з тим, що «суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту».

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 76-81, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Копію рішення направити сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Леся Сергіївна Годік