ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/1960/17
Провадження № 22-ц/4820/315/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар судового засідання Чебан О.М.

з участю представника позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/1960/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5 на рішення Старокостянтинівського районного суду від 23 листопада 2018 року в складі судді Цішковського В.А. по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача ОСОБА_7, про витребування документів з чужого незаконного володіння.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В серпні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про витребування документів з чужого незаконного володіння, а саме належного їй свідоцтва про право власності на майновий пай члена колгоспного сільськогосподарського підприємства «Перше Травня» села Капустин Старокостянтинівського району Хмельницької області серії НОМЕР_1, виданого 9.07.2001 Капистинською сільською радою. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначала, що 08.07.2008 року між нею та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу прав на майнову частку (пай), підтверджених свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Перше Травня» с. Капустин Старокостянтинівського району серії НОМЕР_1, виданого Капустинською сільською радою Старокостянтинівського району, відповідно до якого ОСОБА_7 продав, а вона купила право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Перше Травня» с. Капустин Старокостянтинівського району на загальну суму 2781 грн., що становить 0,67 відсотків від загальної вартості розпайованого майна підприємства.

Позивач зазначала, що на виконання цього договору вона сплатила ОСОБА_7 обумовлену грошову суму, а останній передав їй оригінал свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_1.

В подальшому, вказане свідоцтво вона передала адвокату Залевському В.В., який надавав їй правову допомогу відповідно до укладеного між ними договору-доручення, проте Залевський В.В. передав документи працівникам правоохоронних органів. В подальшому договір та сертифікат був переданий ОСОБА_9, який повернув їх ОСОБА_7

Позивач вказувала, що під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_6 до неї про витребування майна з чужого незаконного володіння, дізналась, що ОСОБА_7 повторно відчужив ОСОБА_6 свій майновий пай та передав останньому майновий сертифікат. Проте, подальше відчуження ОСОБА_7 права на майнову частку (пай) ОСОБА_6 порушує її права та суперечить вимогам законодавства, оскільки відповідач неправомірно утримує цей документ у себе, внаслідок чого вона не може реалізувати майнові права на частку пайового фонду сільськогосподарського підприємства.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_4 не погодилася з таким рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. При цьому, посилається на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Апелянт зазначає, що набула права власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства та вправі витребувати у ОСОБА_6 документ, який підтверджує це право. Разом з тим, суд не врахував норми чинного законодавства та не дав належної оцінки доказам у справі, внаслідок чого його висновок про необґрунтованість позову є помилковим.

Заслухавши доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таку судом встановлено, що 8 липня 2008 року ОСОБА_4 уклала з ОСОБА_7 договір купівлі-продажу майнової частки (паю) КСП «Перше Травня» с. Капустин Старокостянтинівського району в розмірі 2761 грн. або 0,67% від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, посвідчену свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія НОМЕР_2.

Однак своє право власності на вказану частку пай у відповідності до вимог чинного законодавства не зареєструвала.

В подальшому вона передала оригінал свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія НОМЕР_2 іншій особі та даний оригінал свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія НОМЕР_2 в послідуючому був переданий ОСОБА_7

8 листопада 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу майнової частки (паю) КСП «Перше Травня» с.Капустин Старокостянинівського району в розмірі 2761 грн. або 0,67% від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, посвідчену свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія НОМЕР_2 та за актом передачі дане свідоцтво було передано ОСОБА_6

В грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу права на майнову частку /пай (майнові сертифікати) КСП «Перше травня» с. Копистин, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (Свідоцтво серії НОМЕР_1 на суму 20781 грн.) 8 листопада 2012 року.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 14 березня 2016 року в задоволенні даного позову ОСОБА_4 було відмовлено.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дії, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до положень ст.190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст.179 ЦК України).

Виходячи зі змісту ст.387 ЦК України предметом віндикаційного позову виступає вимога власника, який не володіє майном, до особи, яка незаконно заволоділа цим майном, про повернення індивідуально визначеного майна із чужого незаконного володіння. Отже, за віндикаційним позовом може бути витребувана лише індивідуально визначена річ, оскільки призначенням такого позову є повернення лише конкретного майна, яке було у власності особи. При цьому позивач повинен довести належність йому майна на праві власності чи на іншому речовому праві.

Підставою віндикаційного позову є обставини, що підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, тобто факти, які доводять право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його в натурі у відповідача.

Відповідно до пункту 13 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177 (далі - Порядок), майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. У разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування видається нове свідоцтво.

Згідно з абзацом шостим пункту 14 Порядку для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Таким чином, право власності на майновий пай (його частину) посвідчується відповідним свідоцтвом, вирішення питання про видачу якого перебуває в компетенції сільської, селищної або міської ради.

Саме до Капустинської селищної ради мала звернутись позивач для оформлення свого права на майновий пай після укладення договору купівлі-продажу майнових паїв та у встановленому законом порядку оформити свої майнові права, які випливають з договору купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Перше Травня» села Капустин у зв'язку з набуттям прав на майнову частку (пай) на підставі договорів купівлі-продажу Капустинською сільською радою ОСОБА_4 не видавалися, а тому в позивача відсутні підстави для витребовування вказаного документу.

Крім того за наявності чинного договору купівлі-продажу права на майнову частку /пай (майнові сертифікати) КСП «Перше травня» с. Копистин, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (Свідоцтво серії НОМЕР_1 на суму 20781 грн.) 8 листопада 2012 року, який не визнаний судом недійсним, у позивача також відсутнє право шляхом віндикації витребовувати вказане свідоцтво в ОСОБА_6, оскільки останній володіє даним документом на підставі чинного правочину, який судом недійсним не визнавався, та відсутні підстави для застосування ст. 387 Цивільного кодексу України

З цих підстав доводи апеляційної скарги, в тому числі і з посиланням на ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 27.05.2014 року у справі №683/2756/2013 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_10 про витребування документів із чужого незаконного володіння не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду від 23 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 8 лютого 2019 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох