Постанова

Іменем України

10 липня 2019 року

м. Київ

справа № 661/2826/15-ц

провадження № 61-11916св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О.,

Яремка В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Воронової Л. П., Ігнатенко П. Я., Полікарпової О. М.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частини незавершеного будівництвом житлового будинку.

Позов обґрунтовував тим, що з 16 грудня 1979 року до 03 березня 2011 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Рішенням Райської сільської ради Новокаховської міської ради Херсонської області від 21 липня 1999 року № 62 ОСОБА_2 виділено у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, площею 0,175 га, якій присвоєно кадастровий номер НОМЕР_1 . На зазначеній ділянці збудовано житловий будинок і господарські споруди, які до цього часу не прийняті в експлуатацію, тому мають статус об`єкта незавершеного будівництва. Зазначав, що будинок побудовано за час шлюбу між сторонами, тому просив визнати за ним право власності на 1/2 частини незавершеного будівництвом житлового будинку.

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, який обґрунтовувала тим, що з 16 грудня 1979 року перебувала з ОСОБА_1 у шлюбі, який розірвано рішенням Новокаховського міського суду від 21 листопада 2005 року. За час шлюбу ними придбано житловий будинок, загальною площею 84 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль марки «Mitsubishi Galant», 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 333 573,50 грн та причеп марки КрАЗ-8138, державний номерний знак НОМЕР_3, вартістю 6 700 грн.

Просила, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя таке майно: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , транспортний засіб марки «Mitsubishi Galant», причеп марки КрАЗ-8138. Поділити спільно нажите майно подружжя, визнавши право спільної часткової власності на зазначений житловий будинок, - по 1/2 частки за кожним із співвласників; припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на зазначений житловий будинок, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частини вартості транспортного засобу марки «Mitsubishi Galant». у розмірі 166 786,75 грн, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частини вартості причепу марки КрАЗ-8138, у розмірі 3 350 грн.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 лютого 2017 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільно нажитого майна подружжя задоволено частково. Визнано об`єктами права спільної сумісної власності подружжя житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , транспортний засіб марки «Mitsubishi Galant» 1998 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 , причеп марки КрАЗ-8138, державний номерний знак НОМЕР_3. Поділено спільно нажите майно подружжя. Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 право спільної часткової власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 право власності по 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частини транспортного засобу марки «Mitsubishi Galant» 1998 року випуску, у розмірі 44 437,06 грн, вартість 1/2 частини причепу марки КрАЗ-8138 у розмірі 3 350 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частини незавершеного будівництвом житлового будинку залишено без розгляду.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірний будинок садибного типу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль марки «Mitsubishi Galant» та причеп марки КрАЗ-8138 набуті сторонами за час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. Суд не взяв до уваги посилання ОСОБА_1 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 листопада 2005 року про розірвання шлюбу, як доказ того, що станом на 07 липня 2004 року, тобто станом на день придбання ним спірного транспортного засобу, сторони разом не проживали, оскільки мотивувальна частина зазначеного рішення не містить таких обставин, а вони відображені в описовій частині рішення, тому такі обставини не можуть бути розцінені як докази у розумінні частини третьої статті 61 ЦПК України.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2017 року рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 лютого 2017 року у частині визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіля, стягнення грошової компенсації його вартості скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя транспортного засобу марки «Mitsubishi Galant», стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частини вартості автомобіля у розмірі 44 437,06 грн відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що з рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 листопада 2005 року про розірвання шлюбу вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом не проживають упродовж трьох років, такі обставини зазначені ОСОБА_2 у її позовній заяві. Спірний автомобіль ОСОБА_1 придбав 17 липня 2004 року, тобто у період, коли сторони разом не проживали. ОСОБА_2 не надала суду доказів про її вклад у придбання спірного транспортного засобу та не довела, що автомобіль придбано за спільні з відповідачем кошти.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У травні 2017 року ОСОБА_2 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2017 року та залишити в силі рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 08 лютого 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 листопада 2005 року про розірвання шлюбу не встановлено, що сторони разом не проживали впродовж трьох років до розірвання шлюбу. Крім того, зазначала, що ОСОБА_1 давав показання у судовому засіданні як свідок та підтвердив факт його постійного проживання з ОСОБА_2 до 2006 року включно.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 грудня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду у березні 2018 року.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судом встановлено, що 16 грудня 1979 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2. перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 листопада 2005 року.

Відповідно до витягу з Інформаційної системи ДАІ 17 липня 2004 року на ім`я ОСОБА_1 зареєстрований автомобіль марки «Mitsubishi Galant», державний номерний знак НОМЕР_2 , який придбаний на підставі договору купівлі-продажу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 57 Сімейного кодексу України

(далі - СК України) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти , які належали їй (йому) особисто.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, а й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіля та стягнення грошової компенсації його вартості, зазначив, що з рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 листопада 2005 року слідує, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 разом не проживають протягом трьох років, такі обставини зазначені ОСОБА_2 у її позовній заяві.

Встановивши, що спірний автомобіль ОСОБА_1 придбав 17 липня 2004 року, тобто у період коли сторони разом не проживали, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіля та стягнення грошової компенсації його вартості.

Як на підставу скасування рішення апеляційного суду, заявник посилається на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Так, заявник стверджує про безпідставність посилання апеляційного суду на рішення суду у справі про розірвання шлюбу та неврахування показань свідків.

Проте згідно зі статтею 400 ЦПК України під час касаційного перегляду справи касаційний суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до положення статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції за указаними заявником критеріями судові рішення не переглядає.

Також доводи заявника зводяться до переоцінки доказів, що також не є компетенцією суду касаційної інстанції.

В оскаржуваному рішенні апеляційний суд не посилався на преюдиціальність рішення суду у справі про розірвання шлюбу.

Заявник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в цілому, проте касаційна скарга не містить доводів неправильності рішення апеляційного суду в частині вирішення спору щодо будинку, автомобільного причепа та залишення рішення суду першої інстанції без змін у вказаній частині.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги не дають підстав для їх скасування чи зміни.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко