ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/275/19 Справа № 205/4253/17 Головуючий у першій інстанції: Скрипник К.О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Сіленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк", третя особа - Комунальне підприємство "Центр Державної Реєстрації", про визнання незаконною державну реєстрацію права власності, скасування рішення державного реєстратора, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 28 листопада 2007 року між нею та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», укладено кредитний договір №5886520, відповідно до якого банк зобов`язався надати позивачу кредит в розмірі 77000,00 доларів СІЛА з виплатою процентів за користування кредитом за процентною ставкою 10,99 %. Також, 28.11.2007 року між сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до якого для забезпечення повного і своєчасного виконання зобов`язань позивач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_1 , належну їй на праві власності. 05.10.2010 приватним нотаріусом ДМНО Римською А.В. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №2262, яким запропоновано звернути стягнення на вказане житло, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1 26 червня 2017 року державний реєстратор Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Чернецький М.А. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35867571 від 26.06.2017 та змінив власника вказаного нерухомого майна з ОСОБА_1 на ПАТ ««Перший Український Міжнародний банк». Вказана державна реєстрація права власності та рішення державного реєстратора підлягає скасуванню, оскільки вчинені з чисельними порушенням норм чинного законодавства. Банком вже було звернуто стягнення на предмет іпотеки в позасудовий спосіб на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса, а тому звернення іпотекодержателя до державного реєстратора суперечать ч. З ст. 33 Закону України «Про іпотеку», за якою звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено або шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідач, звернувшись до державного реєстратора, не повідомив останнього про існування виконавчого напису нотаріуса, та подав договір іпотеки за відсутністю виконавчого напису нотаріуса, який на час звернення іпотекодержателем до державного реєстратора не визнаний таким що не підлягає виконанню. Крім того, іпотекодержатель/банк який набув право власності на підставі рішення державного реєстратора адміністративний збір не сплатив. Докази які б підтверджували сплату адміністративного збору відсутні, платіжні документи не містять підтвердження що ПАТ «ПУМБ» є платником. Вищевказане нерухоме житлове майно надано як забезпечення кредитів в іноземній валюті та використовується як місце постійного проживання позивача. З урахуванням наявності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», державний реєстратор повинен був відмовити у державній реєстрації прав та зміні власника вказаного нерухомого майна, тобто в позасудовому зверненні стягнення на предмет іпотеки. Відповідач також не надав до суду будь-які докази щодо оцінки вказаного нерухомого майна, та у матеріалах реєстраційної справи відсутня оцінка предмету іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, яка б відповідала дійсній вартості квартири, тому дії державного реєстратора суперечать ч.3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Крім того, на момент реєстрації права власності за ПАТ «Перший Український Міжнародний банк" на предмет іпотеки сума заборгованості за основним зобов`язанням не була безспірною, жодним рішенням суду її не було встановлено, іпотекодавцем оскаржується сума боргу за кредитним договором, у судових інстанціях на розгляді перебувають справи. Банк не надав державному реєстратору документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя. Іпотекодавцем не було отримано письмову вимогу про усунення порушень, що суперечить ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, докази спливу 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушень відсутні. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивач просила визнати незаконною державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру, загальною площею 70,4 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1 та скасувати рішення державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Чернецького Михайла Андрійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35867571, від 26.06.2017 року щодо державної реєстрації права власності ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» на вказану квартиру, обтяження іпотекою вказаної квартири, номер запису 21108340 від 28.11.2007 року та обтяження її арештами, номери записів: 21108199 від 17.01.2011 року і 21108083 від 25.02.2010 року, а також стягнути з відповідача судові витрат (а.с. 2-13, 45-56 т.1).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року, з врахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 24 квітня 2019 року, позовні вимоги задоволено, визнано незаконною державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру, загальною площею 70,4 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1 за ПАТ «Перший Український Міжнародний банк»; скасовано рішення державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Чернецького Михайла Андрійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35867571 від 26 червня 2017 року щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , за ПАТ «Перший Український Міжнародний банк»; стягнуто з ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1280,00 грн. (а.с. 230-240 т. 1, 106 т. 2).

В апеляційній скарзі ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 1-8 т.2).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скаргиі заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 28 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» (правонаступник ПАТ «Перший Український Міжнародний банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5886520, згідно умов якого ЗАТ «ПУМБ» зобов`язувався видати позичальнику кредит в сумі 77000,00 доларів США на строк до 28.11.2027 року з цільовим призначенням кредиту для придбання нерухомості - квартири АДРЕСА_1 ) (а.с.15-19 т.1).

Для забезпечення виконання умов зазначеного вище кредитного договору, 28 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №5888466, згідно умов якого позивач передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 20-23 т.1).

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного із ОСОБА_2 , що посвідчений 28.11.2007 року приватним нотаріусом ДМНО Чалою В.О., за реєстровим №535 (а.с.34-35).

05 жовтня 2010 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською Анастасією Вікторівною було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , реєстровий номер 2262 (а.с.33 т.1).

Також було встановлено, що рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2012 року, у цивільній справі 2-509/11, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», про визнання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 05 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В., таким, що не підлягає виконанню, визнання недійсними кредитного договору від 28 листопада 2007 року, договору іпотеки від 28 листопада 2007 року та договору поруки від 28 листопада 2007 року, - відмовлено (а.с. 191-192 т.1).

В подальшому, банк звернувся до державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Чернецького М.А. з метою задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №91052167 від 03.07.2017 року вбачається, що державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_3 Михайлом Андрійовичем 26.06.2017 року право власності на квартиру, загальною площею 70.4 кв.м., житловою площею 42.7 кв.м., АДРЕСА_1 було зареєстровано за ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» (а.с.24-27 т.1).

Підставою виникнення права власності за вказаною вище реєстраційною дією вказано: договір іпотеки №5888466, серія та номер 540, виданий 28.11.2007 року; кредитний договір №5886520 від 28.11.2007 року; вимога, серія та номер 4415/33, видана 07.12.2015 року, видавник ПАТ «ПУМБ»; рекомендоване повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 07.12.2015, видавник: Укрпошта.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За положеннями ч. 1 ст. 9 вказаного вище Закону, до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить, зокрема,забезпечення проведення державної реєстрації прав, ведення Державного реєстру прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, формування та зберігання реєстраційних справ.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч.1 та ч. 6 ст. 367 ЦПК України).

Згідно ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Зі змісту положень ст. 48 ЦПК України вбачається, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у ч.ч. 1, 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах №№552/91/18, 554/9144/17).

На стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі в справі іншу особу, як співвідповідача.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що даний позов заявлений з приводу неправомірності (незаконності) здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру, загальною площею 70,4 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1 , а також оскаржується відповідне рішення державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Чернецького М.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35867571 від 26.06.2017 року; приймаючи до уваги, що до участі у справі судом першої інстанції не було залучено у якості співвідповідача відповідного державного реєстратора, - колегія приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" про визнання незаконною державну реєстрацію права власності, скасування рішення державного реєстратора слід відмовити.

В зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, на користь ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" з позивача ОСОБА_1 підлягаються стягненню судові витрати у вигляді сплаченого апелянтом судового збору в розмірі 1920,00 грн. (а.с. 23 т.2).

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія наголошує, що позивач не позбавлена можливості звернення до суду, для захисту своїх прав та законних інтересів, з позовом до належного відповідача.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" про визнання незаконною державну реєстрацію права власності, скасування рішення державного реєстратора - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" () судові витрати в розмірі 1920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді