Провадження № 2/761/1905/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

31.07.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом ОСОБА_2 про визнання за нею право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після її матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є донькою ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . Так, 12.05.1993 року ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_2 житловий будинок та все, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, у тому числі й належну їй на праві спільної часткової власності 1/3 частину вказаної квартири, яка повинна успадковуватись ними у рівних частках, тобто по 1/6 частині кожним. Таким чином ОСОБА_3 , фактично прийнявши спадщину після ОСОБА_4 , за своє життя не встигла оформити своїх спадкових прав щодо цього майна та не здійснила державну реєстрацію права власності на нього. Також за своє життя мати позивачки ОСОБА_3 заповіту не залишила. Інших спадкоємців за законом крім позивачки у ОСОБА_3 немає. З метою прийняття спадщини позивачка звернулась у встановленому законом порядку до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а в подальшому із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 . Разом з тим, оскільки постановою державного нотаріуса позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причин того, що ОСОБА_3 , прийнявши спадщину після ОСОБА_4 , не оформила своїх спадкових прав, тому позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 20.08.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 02.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_5 , померла у м.Києві у віці 91 рік, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , копією свідоцтва народження серії НОМЕР_2 та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 .

Тобто, 08.10.2010 року за адресою: АДРЕСА_2 ветеранів праці), де проживала ОСОБА_3 , внаслідок її смерті відкрилась спадщина.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 25.03.2016 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.05.1993 року відділом приватизації державної адміністрації Шевченківського району згідно із розпорядженням (наказом) від 10.05.1993 року № 2246.

Судом встановлено, що 12.05.1993 року ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_2 житловий будинок та все, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, у тому числі й належну їй на праві спільної часткової власності 1/3 частину вказаної квартири, яка повинна успадковуватись ними у рівних частках, тобто по 1/6 частині кожним.

Таким чином ОСОБА_3 , фактично прийнявши спадщину після ОСОБА_4 , за своє життя не встигла оформити своїх спадкових прав щодо цього майна та не здійснила державну реєстрацію права власності на нього.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ст.ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Враховуючи, що ОСОБА_3 за своє життя заповіту не залишила, а тому згідно з положеннями ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно до зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, ОСОБА_1 як єдиний спадкоємець після смерті ОСОБА_3 за законом, з метою прийняття спадщини звернулась у встановленому законом порядку до державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Демяносової В.Ф. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої 01.11.2010 року було заведено спадкову справу № 1652/2010, що підтверджується копією матеріалів вказаної спадкової справи та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 01.11.2010 року.

Відповідно до ст.ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась у встановленому законом порядку до державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Демяносової В.Ф. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , яка фактично була успадкована ОСОБА_3 після ОСОБА_4 та входить до складу спадщини.

Разом з тим, постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Демяносової В.Ф. від 28.04.2017 року ОСОБА_1 з причин того, що спадкодавець ОСОБА_3 , прийнявши спадщину після ОСОБА_4 , за своє життя не оформила своїх спадкових прав, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , як на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 .

Судом приймається до уваги, що відповідно до пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно з пп.4.18 п.4 Глави 10 Розділу ІІ зазначеного вище порядку за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку.

Одним із способі захисту цивільних прав, встановлених ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Разом з тим, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, єдина звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений ст. 1269 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини, що залишилась після смерті її матері ОСОБА_3 , а саме 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , яку остання успадкувала після ОСОБА_8 , але за своє життя не встигла оформити своїх спадкових прав щодо цього майна, при цьому, приймаючи до уваги, що спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з 08.10.2010 року, в передбаченому законом порядку, з незалежних від неї причин, вона не може оформити право власності на вказане спадкове майно, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, а саме визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на 1/3 частину якої було зареєстровано за ОСОБА_8 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: