Справа №336/2591/19
Провадження №2/336/2215/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2019 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді: Зарютіна П.В., за участі секретаря судового засідання: Чернишової І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі у порядку загального позовного провадження цивільну справу №336/2591/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ спільного майна подружжя,

без участі сторін, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, просить здійснити поділ спільного із відповідачем майна, а саме: квартири, загальною площею 42,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , автомобілю MERCEDES-BENZ E211, реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобілю OPEL VECTRA 1,6 16V, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в рівних частках, визнавши право власності на 1/2 частини квартири та автомобілів за кожною стороною, припинити її право власності на 1/2 частину вказаних автомобілів, стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію, яка дорівнює вартості 1/2 частини автомобіля MERCEDES-BENZ E211, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що становить 51 224,00 гривень, та 1/2 частини автомобіля OPEL VECTRA 1,6 16V, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що складає 12 132,00 гривень.

За змістом позовної заяви, 15.08.2009 між сторонами у справі укладено шлюб. Приблизно з лютого 2018 року між сторонами припинені шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться, позивачка та відповідач мешкають окремо. За час шлюбу 14.05.2011 на спільні кошти подружжя придбана двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , згідно з договором купівлі-продажу якої, право власності зареєстровано за ОСОБА_2 . Крім того, під час шлюбу сторонами придбані два вказані вище автомобілі.

З підстав, передбачених ст. ст. 60, 70, ч.2 ст. 71 СК України, ст. 183, ч.3 ст. 368 ЦК України, позивачка просить задовольнити позовну заяву.

Під час підготовчого засідання до справи надійшов відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнає факт придбання спірної квартири за спільні кошти подружжя та в цій частині визнає заявлені позовні вимоги. Стосовно транспортних засобів позовні вимоги не визнає, наголошує, що доказів їх придбання позивачка суду не надала, що суперечить ст. ст. 81, 83 ЦПК України. Додатково пояснює, що спору щодо поділу квартири між подружжям не було, тому вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивачку.

Ухвалою судді від 02.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 19.06.2019 закрито підготовче провадження у справі, постановлено розпочати розгляд справи по суті та призначено її до судового розгляду, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи).

Ухвалою суду від 18.09.2019 позов в частині позовних вимог про поділ спільного із ОСОБА_2 майна, а саме: автомобілю MERCEDES-BENZ E211, реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобілю OPEL VECTRA 1,6 16V, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в рівних частках; про визнання права власності на 1/2 частину автомобілю MERCEDES-BENZ E211, реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобілю OPEL VECTRA 1,6 16V, реєстраційний номер НОМЕР_2 за ОСОБА_1 , про припинення права власності ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобілю MERCEDES-BENZ E211, реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобілю OPEL VECTRA 1,6 16V, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації, яка дорівнює вартості 1/2 частини автомобіля MERCEDES-BENZ E211, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 51 224,00 гривень, та вартості 1/2 частини автомобіля OPEL VECTRA 1,6 16V, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що становить 12 132,00 гривень, - залишено без розгляду.

Інших заяв по суті справи подано не було, інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань.

В судовому засіданні позивачка присутня не була, згідно з заявою від 26.07.2019 просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги про поділ нерухомого майна - квартири - підтримує.

Представник відповідача адвокат Богун І.А. згідно з заявою від 26.07.2019 просить задовольнити позовні вимоги, що стосуються нерухомого майна та його поділу в рівних частках між подружжям, розглянути справу без участі сторін, судові витрати розподілити відповідно до вимог законодавство.

За змістом ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд за наявності законних підстав приймає визнання позову відповідачем, тому ухвалює рішення про його задоволення, оскільки визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 15.08.2009, у вказану дату між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (після укладення шлюбу прізвище ОСОБА_2 ) зареєстровано шлюб, актовий запис №633.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 14.05.2011, укладеного між ОСОБА_5 (продавцем) та ОСОБА_2 (покупцем), продавець передав у власність покупця, а покупець прийняв у власність належну продавцю квартиру АДРЕСА_2 , сплатив за неї визначену за домовленістю сторін грошову суму. Загальна площа квартири 42,1 кв.м., житлова - 27,0 кв.м. Згідно з п. 4.1 договору право власності на придбану квартиру виникає у покупця з моменту державної реєстрації договору. Відповідно до п. 5.2 договору, покупець купує квартиру під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Дружина покупця надала згоду на купівлю квартиру, заява засвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Любіченковським О.О. 14.05.2011 за р.№1095. Відповідно до ст. 60 СК України куплена квартира набуває статусу права спільної сумісної власності подружжя. Договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Любіченковським О.О. 14.05.2011 за р.№1096.

Згідно з копією витягу з Державного реєстру правочинів №9889109 від 14.05.2011, правочин №4446534 зареєстрований у Державному реєстрі правочинів 14.05.2011, р.№ об`єкту у РПВН 31153150. За змістом копії витягу про державну реєстрацію прав, виданим ОП «ЗМБТІ» №30165925 від 01.06.2011, квартира на праві приватної власності на підставі вказаного вище договору зареєстрована за ОСОБА_2 (номер запису 35369 в книзі 191), дата прийняття рішення про державну реєстрацію 31.05.2011.

Задовольняючи позов, суд виходить з таких норм чинного законодавства.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ч.1 ст. 386 ЦК України врегульовано, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

На правовідносини, що виникли між сторонами, поширюються норми ст.ст. 328, 334, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 65, 68-71 СК України.

Вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання (правовий висновок, висловлений Великою Палатою ВС у постанові від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц).

Так, до складу спільно нажитого під час шлюбу майна входить квартира АДРЕСА_2 , яка придбана за спільні кошти подружжя, що визнається сторонами, тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України суд не вдається до з`ясування джерел його придбання.

Виходячи з норми ст. 60 СК України, вказане нерухоме майно належить дружині ОСОБА_1 та чоловікові ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст. 69 СК України).

Згідно із ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що квартира придбана згідно з договором купівлі - продажу саме під час шлюбу, тому право на частку у майні подружжя необхідно виділити позивачці та відповідачу.

Визначаючи розмір частки, суд враховує, що ст. ст. 60, 63 СК України закріплено принцип рівності прав подружжя на набуте у шлюбі майно і тому позивачці слід виділити 1/2 частину спірної квартири.

Формою власності, в цьому випадку, буде спільна часткова, що важливо для реєстрації права власності на об`єкт нерухомості.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 206 цього Кодексу.

Тому, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню шляхом поділу спільного майна подружжя, до складу якого входить вказана квартира, визнавши за кожною зі сторін право власності на належну їм 1/2 частку у спільній сумісній власності без її реального поділу, враховуючи неподільність речі. Таким чином, квартира залишається у спільній частковій власності сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тому, поверненню позивачці з державного бюджету підлягає сума 950,00 гривень, із розрахунку: ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, що дорівнює 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 % від вартості 1/2 частини квартири (190 000,00 гривень) = 1 900,00 гривень/2= 950,00 гривень). Іншу частину витрат зі сплати судового збору суд залишає за позивачем.

Підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь позивачки у сумі 7 000,00 гривень судом не встановлено, оскільки нею не дотримано вимог ч.3 ст. 137 ЦПК України щодо подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 12-13, 76-83, 89, 133, 137, 141, 229, 245, 258-259, 263-265, 268, 272-273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та поділ спільного майна подружжя, - задовольнити.

Поділити спільне майно подружжя, до складу якого входить квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 42,1 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 42,1 кв.м, на праві спільної часткової власності з ОСОБА_2 , який також має право власності на рівну із нею 1/2 частину названої квартири.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у сумі 950,00 гривень (дев`ятсот п`ятдесят гривень 00 копійок), сплачений згідно з квитанцією № 1 від 29.03.2019.

Стягнути з Державного бюджету України в особі Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 950 гривень 00 копійок, сплачений згідно з квитанцією №1 від 29.03.2019 в Філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» (МФО 313957), на розрахунковий рахунок 8009, код отримувача 38025367, отримувач платежу - УДКСУ у Шевченківському районі м. Запоріжжя, банк отримувача - Казначейство України, МФО 899998.

У стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу на користь позивачки відмовити.

Реквізити сторін: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (із врахуванням п.15.5 Перехідних положень).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду складено та підписано 18.09.2019.

Суддя П.В. Зарютін