Провадження №2/522/356/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2019 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шкамерди К.С.

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 25 січня 2008 року Відділом реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції автономної республіки Крим, актовий запис № 39. Крім того, позивач вказує, що від шлюбу є неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини заробітку (доходу) але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2018 року до її повноліття, а саме до 06.05.2027 року.

Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає те, що сторони з 25 вересня 2018 року шлюбні відносини не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного. А тому, подальше збереження шлюбу є недоцільним. Просить шлюб розірвати.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить розписка про сповіщення наступної дати судового засідання від 18.01.2019 року.

Суд дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність дитини приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Згідно зі ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 січня 2008 року у Відділі реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна, актовий запис №39. Свідоцтво про шлюб 1-АП №058333. З вказаного свідоцтва вбачається, що дошлюбне прізвище позивачки «Захаревич».

Від даного шлюбу є неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БК №177823, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві 22 травня 2009 року, яка проживає із матірю.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало неможливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 ч. ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судом встановлено, що донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з позивачкою.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої дитини в розмірі ј частини заробітку (доходу) але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2018 року до її повноліття, а саме до 06.05.2027 року..

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік"у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Суд вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів, є обґрунтованим.

Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і участі в утриманні своєї дитини в повному обсязі не приймає, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 1-2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, ч.1 ст. 223, 258-259, 263-264, 265, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб між Павлюк (дошлюбне прізвище «Захаревич») ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 25 січня 2008 року у Відділі реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна, актовий запис №39, - розірвати.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважати припиненим у день набрання чинності цим рішенням.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4 Крим, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, Білорусь, мешкає за адресою: м.Одеса, вул. Сегедська, 1, корп.. 2, кв. 69, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини заробітку (доходу) але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2018 року до її повноліття, а саме до 06.05.2027 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4 Крим, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини заробітку (доходу) але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно - в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію рішення суду з набранням ним законної сили направити до відповідного органу реєстрації актів цивільного стану.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 12 лютого 2019 року.

Суддя К.С. Шкамерда