Справа № 361/1743/19
Провадження № 2/361/1995/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 вересня 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Яблонській В.І., з участю відповідача ОСОБА_1 , законного представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 законний представник ОСОБА_2 , про надання права на спадкування зі спадкоємцем першої черги, визнання права власності на майно в порядку спадкування,

встановив:

Позивач просить надати йому, спадкоємцю другої черги, право на спадкування за законом після рідного брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з спадкоємцем першої черги відповідачем, який доводиться спадкодавцю сином, посилаючись на ч.2 ст.1259 ЦК України, та визнати за позивачем право власності на Ѕ частину належної спадкодавцю ОСОБА_4 земельної ділянки 0,0016га з кадастровим номером :01:051:0023 в АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що спадкодавець ОСОБА_4 є його рідним братом, проживав з ним в одному будинку, який раніше був розділений між ними на дві частини за рішенням суду; ОСОБА_4 останні роки життя був у безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги через тяжкі захворювання, зловживання спиртними напоями, і він, позивач, надавав братові всю необхідну йому допомогу, зокрема, в останні місяці життя ОСОБА_4 був прикутий до ліжка, і позивач допомагав братові, крім витрат на лікування утримував належну братові частину будинку, яка була братом занедбана і знаходилась в аварійному стані, крім того, ніс витрати по похованню спадкодавця. Натомість відповідач ніякої допомоги батькові не надавав, ухилявся від його утримання і навіть спілкування з батьком.

Про призначення справи до судового розгляду позивач був повідомлений через його представника, ні позивач ні його представник в перше судове засідання розгляду справи по суті , призначене на 2.08.2019р. не явились, з даної причини судове засідання будо відкладено на другу дату; в друге судове засідання 16.09.2019р. позивач і його представник не явились повторно, будучи належним чином повідомленими, про що є розписка представника позивача.

Позивач пунктом 4 в позовній заяві зазначив про прохання розглядати справу у його відсутності. Тому відсутні підстави для залишення позову без розгляду. Враховуючи таку заяву - є підстави для розгляду справи у відсутності позивача та /або його представника.

Відповідач та його законний представник позов не визнали, посилаючись на те, що відповідач є єдиним спадкоємцем першої черги, який спадщину прийняв; що є рішення суду, яке набрало законної сили, яким у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від спадкування відмовлено. Відсутні підстави для зміни черговості у спадкуванні і підстави для надання позивачу права на спадкування разом з відповідачем, оскільки спадкодавець не був особою, визначеною у частині 2 статті 1259 ЦК України, зокрема, не був таким, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво перебував у безпорадному стані; а позивач не був таким, що протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечував і надавав іншу допомогу спадкодавцю. Вказані обставини позивач не довів належними доказами.

В судовому засіданні відповідач і його законний представник пояснили, що проживали окремо від ОСОБА_4 з 2008року, після розлучення, ОСОБА_5 проживав у частині будинку, який був розділений між ним і його братом-позивачем, кожний в своїй частині, що ОСОБА_5 зловживав спиртними напоями, вів відповідний цьому зловживанню спосіб життя, але не був тяжко хворим, не мав інвалідності чи каліцтва, не був прикутим до ліжка і не потребував сторонньої допомоги, тим більше протягом тривалого часу; вся його занедбаність пов`язана зі зловживанням спиртними напоями. Відповідач і законний представник, почувши від знайомих, що ОСОБА_5 захворів, відвідували ОСОБА_6 за три місяці до його смерті, той скаржився, що впав і вдарився і болить нога, важко ступати, але він сам себе обслуговував, ходив, не потребував догляду і крім того казав, що побутову допомогу йому надавав чоловік, який проживав з ним (винаймав кімнату), а не позивач; вони пропонували ОСОБА_7 відвезти на обстеження до лікаря, але ОСОБА_5 відмовився.

Вислухавши пояснення і доводи сторін, дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов таких висновків:

З свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бровари, у віці 40 років.

Згідно довідки про причину смерті: причиною смерті ОСОБА_4 була кровотеча з варикозу розширених вен стравоходу, декомпенсований цироз печінки.

Згідно свідоцтва про поховання - поховання ОСОБА_4 здійснив ОСОБА_3 , похований у місті Бровари.

Згідно свідоцтвам про народження:

позивач є рідним братом ОСОБА_4 (збігаються дані про обох батьків), крім того дана обставина відповідачем не оспорюється;

відповідач є неповнолітнім сином спадкодавця ОСОБА_4

ОСОБА_3 16.11.2017р. подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно відповіді нотаріуса - позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з урахуванням того, що заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_4 подав його син - спадкоємець першої черги (відповідач).

Згідно витягу з реєстру речових прав за ОСОБА_4 зареєстроване право власності на 19/100 часток будинку в АДРЕСА_1 , підстава: свідоцтво про спадщину від 7.07.1993р., 31/100 на підставі договору дарування від 16.06.2009р.,

За позивачем ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 31/100 частку будинку в АДРЕСА_1 , підстава: договір дарування від 16.06.2009р.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду від 31.05.2013р. затверджено між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 мирову угоду про поділ спільного майна - будинку по АДРЕСА_1 , зокрема кожному з співвласників виділено в натурі його частку з будинку, споруд і будівель, та розділено земельну ділянку.

За паспортними даними позивач зареєстрований на постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , там же і проживає. Як пояснив позивач і як визнає відповідач: позивач проживає у належній йому на праві власності та виділеній йому за ухвалою суду частині будинку. ОСОБА_4 проживав у другій частині будинку, яка була ухвалою суду виділена йому.

Згідно довідки про місце реєстрації та проживання - відповідач зареєстрований і постійно проживає з матір,ю ОСОБА_2 за іншою адресою- в селі Миронівка Київської області.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу і як пояснила законний представник відповідача вона з ОСОБА_4 розлучена 12.12.2008р., і з 2008 року вона з сином (відповідачем) проживають окремо, син постійно проживає з нею в селі Миронівка.

Згідно даним про народження відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто є неповнолітнім.

Згідно довідці ДВС- за ОСОБА_4 рахується заборгованість по аліментам за 2015-2017рр. в сум понад 72000грн., сплати аліментів у вказаний період не було.

Спірні правовідносини виникли у сфері спадкування і врегульовані відповідними нормами ЦК України.

Згідно ст.1268 ЦК - спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст.1269 ЦК - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК.

Згідно ст.. 1261 ЦК - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1262 ЦК - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ст. 1264 ЦК - у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст..1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч.2 ст.1258 ЦК - кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1259 ЦК України - черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Згідно ч.2 ст.1259 ЦК - фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З наданих доказів встановлено, що відповідач є спадкоємцем першої черги, спадщину прийняв у встановлений законом спосіб, подавши у строк відповідну заяву нотаріусу.

Позивач доводиться рідним братом спадкодавцю, тобто є спадкоємцем другої черги, яка допускається до спадщини при відсутності спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину. Тому позивач може бути допущений до спадкування разом з спадкоємцем першої черги з підстав, передбачених у частині другій статті 1259 ЦК України (зміна черговості).

Тобто у даній справі позивач повинен довести належними доказами сукупність обставин, зазначених у ч.2 ст.1259 ЦКУ, а саме: 1. Спадкодавець мав або похилий вік, або тяжку хворобу або каліцтво; 2. Спадкодавець був у безпорадному стані; 3. Стан, зазначений у пп.1 і 2 у спадкодавця був протягом тривалого часу; 4. Позивач опікувався спадкодавцем; 5. Позивач матеріально утримував спадкодавця; 6. Позивач надавав іншу допомогу спадкодавцю; 7. Вчинення вказаних у пп.4,5,6 дій позивач мав виконувати протягом тривалого часу.

Будь - яких доказів на підтвердження у ОСОБА_4 такого стану, про який зазначено у частині другій статті 1259 ЦК України (що спадкодавець через похилий вік, або тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані) позивач не надав.

З причини смерті ОСОБА_4 не вбачається тривала хвороба і безпорадний стан хворого та потребування сторонньої допомоги та догляду, тим більше протягом тривалого часу.

Надані ним докази окремо і у сукупності можуть свідчити виключно про те, що останні три місяці життя спадкодавець важко пересувався або не міг ходити через травмовану ногу. При цьому відсутні будь-які медичні документи, які б підтверджували наявність у спадкодавця такого стану, що міг би судом розглядатись як безпомічний і такий, що потребує стороннього догляду, та який був тривалий час.

Позивач посилався на показання свідків, яких заявив для допиту. Але двічі у судові засідання позивач не забезпечив їх явку, не вказавши причини, хоча при призначенні судових засідань представник позивача заявив про забезпечення явки свідків і про відсутність необхідності викликати окремо повістками. Крім того, у самій заяві про допит свідків, позивач не зазначив про ті конкретні обставини, які можуть підтвердити свідки у суді. Свідки, вказані позивачем, були допитаними іншим судом при розгляді наведеної вище цивільної справи за позовом того самого позивача до того самого відповідача про усунення відповідача від спадщини, і такі показання свідків стосувались саме доведення факту нужденності та безпомічності спадкодавця.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 10.09.2018р. у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 7.02.2019р. рішення залишено без змін.

Як зазначено у рішенні Миронівського районного суду Київської області від 10.09.2018р.. - сам позивач пояснював, що брат ОСОБА_4 останні три місці життя не вставав, не міг рухатись. Вони з дружиною давали ОСОБА_4 знеболювальні; ОСОБА_4 потребував присутності сина і його моральної підтримки. Тобто позивач не вказував про тривалу хворобу і безпомічність брата і потребу саме у сторонньому догляді. Хвороба протягом трьох місяців не може розглядатись як тривалий час перебування у стані безпомічності і потреби у опіці та догляді. Надавання знеболювальних ліків є замалим для висновку про надання позивачем братові опіки та матеріального забезпечення.

У даному рішенні суд посилався на допитаних свідків, зокрема, в рішення занесені такі їх показання: Свідок ОСОБА_8 давала показання про те, що ОСОБА_4 не працював, вів асоціальний спосіб життя, виносив речі з будинку, пиячив до смерті, до нього приходили друзі, коли поранив ногу, то відмовлявся від лікування; щоб ОСОБА_4 потребував допомоги такого свідок не знала. Свідок ОСОБА_9 (дружина позивача) суду давала показання, що хворобою ОСОБА_4 вважає алкоголізм, що вони з чоловіком утримували ОСОБА_4 , два останні роки він важко ходив, а останні три місяці не піднімався з ліжка; діагноз не був виставлений, тому не знали, від чого лікувати. Всі обставини, про які надали свідчення свідки, у своїй сукупності не доводять наявності обставин, зазначених в ч.2 ст.1259 ЦК України.

Відмовляючи у позові, суд, зокрема, виходив з того, що судом встановлено відсутність у спадкодавця ОСОБА_4 такого стану, що він потребував допомоги. Дані обставини, встановлені судом у рішенні в цивільній справі з тими самими сторонами, вважаються встановленими і не потребують додаткового доказування чи спростування тими самими учасниками справи.

Також позивач не надав суду доказів надання безпосередньо ним спадкодавцю при житті опіки, матеріального забезпечення. Такі обставини мають бути підтверджені належними доказами, і показань свідків чи пояснень самого позивача для цього недостатньо. Посилання позивача на надання знеболювальних під час хвороби протягом останніх трьох місяців, по-перше нічим не підтверджені, а по-друге, і у разі доведення такого ці дії можуть розглядатись виключно як надання певної іншої допомоги, але не є опікою і матеріальним утриманням, не мають ознак тривалості, не створюють сукупність обставин, зазначених у частині 2 ст.1259 ЦК України.

Сам той факт, що позивач і спадкодавець проживали у одному будинку, не доводить здійснення позивачем опіки над братом, матеріального утримання і догляду за спадкодавцем, тим більше враховуючи, що будинок був між братами розділений, що означає їх роздільне проживання.

Посилання позивача на допомогу в утриманні частини будинку, належної спадкодавцю, то ніяких доказів з цього приводу не надано, і крім того, цього недостатньо для встановлення наявності підстав для зміни черговості спадкування у відповідності до приписів частини 2 ст.1259 ЦК України, враховуючи відсутність зв`язку з фізичним станом спадкодавця та його нужденністю.

Таким чином, відсутні і позивачем не доведені обов`язкові умови , передбачені у ч.2 ст.1259 ЦК України як єдина законна підстава для зміни черговості та для надання позивачу права на спадкування разом із спадкоємцем першої черги. Навпаки, дослідженими доказами безсумнівно встановлена відсутність у спадкодавця зазначеного у ч.2 ст.1259 ЦК безпорадного стану і потреби в опіці та догляді, тим більше протягом тривалого часу.

Таким чином, у позові про зміну черговості та наданні позивачу права на спадкування разом з спадкоємцем першої черги суд відмовляє.

У зв`язку з цим відсутні підстави і для визнання за позивачем в порядку спадкування права власності на майно, належне спадкодавцю ОСОБА_4 .. Дані вимоги позивачем так само не доведені. Тому в цій частині вимог суд так само у позові відмовляє.

Оскільки суд відмовляє у позові, то судові витрати, понесені позивачем, йому згідно ст.141 ЦПК України, не відшкодовуються.

Керуючись ч.2 ст.1259, ст. 1223, ст. 1258 ЦК України, ст.ст. 263, 264, 265, 268, 141 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про надання йому, спадкоємцю другої черги, права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом зі спадкоємцем першої черги, та у позові про визнання права власності на Ѕ частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:051:0023 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не буде вручене в день його складення, має право на поновлення строку оскарження, якщо апеляційна скарга буде ним подана протягом тридцяти днів з дня вручення копії рішення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Повне рішення виготовлене 19 вересня 2019року.

Суддя: Т.В.Селезньова