Справа № 485/502/19
Провадження № 2/485/513/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Квєтка І.А.,
секретар судового засідання Семенака А.Г.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 ,
представника третьої особи Мельник В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області про позбавлення батьківських прав,
встановив:
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області про позбавлення батьківських прав.
У позові зазначила, що з 17 січня 2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2015 року шлюб між ними розірвано та дитина залишилась проживати з матір"ю.
07 серпня 2018 року позивачка уклала шлюб з іншим чоловіком ОСОБА_5 . Починаючи з 2015 року вони разом з ОСОБА_5 піклуються про сина, чоловік відноситься до нього як до рідного, дитина також називає його батьком. На сьогодні дитина має усе необхідне для всебічного розвитку: одяг, книжки, іграшки та відповідне харчування.
Відповідач ОСОБА_3 з сином не спілкується, матеріально не забезпечує, ухиляється від зустрічей з ним, не піклується про його фізичний та психологічний стан, не приймає участі у вихованні та духовному розвитку, як батько.
Крім того, відповідач має заборгованість по виплаті аліментів на сина. Згідно довідки-розрахунку станом на січень 2019 року, заборгованість складає 50901грн.26коп.
Відповідач, як батько, самоухиляється від виконання своїх обов"язків, зловживає спиртними напоями, що стало причиною того, що їх шлюб розпався.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просила позбавити відповідача батьківських прав щодо сина.
В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали в повному обсязі. Позивач суду пояснила, що з відповідачем проживали у фактичних шлюбних відносинах з січня 2012 року, грудні 2013 року від спільного проживання у них народився син ОСОБА_6 , у січні 2014 року між ними було зареєстровано шлюб, відповідач визнав своє батьківство щодо сина, після реєстрації шлюбу вони проживали у м.Снігурівка, потім у с.Великопілля у її батьків, спільно жили та вели спільне господарство до червня 2014 року, після чого у травні 2015 року шлюб між ними було офіційно розірвано. Причиною розлучення було зловживання чоловіком алкольними напоями та агресивна проведінка. Після розлучення вони не спілкувалися. З 2015 році вона почала зустрічатися з ОСОБА_7 . У 2016 році вони переїхали проживати у м.Херсон. У серпні 2018 року з ОСОБА_7 зареєстрували шлюб. З часу розслучення до початку даного судового процесу відповідач сином не цікався, хоча мав її мобільний номер телефону, аліменти не платив. Лише після звернення до суду з даним позовом він почав телефонувати з приводу надання реквізитів для перерахування аліментів та просити побачення з дитиною. Нікіта батьком вважає ОСОБА_7 , відповідача не знає. Посилаючись на те, що відповідач відповідач сином не цікавиться, матеріально не забезпечує, вихованням сина займається її чоловік, а тому просить позов задовольнити.
Відповідач позов не визнав. Суду пояснив, що з позивачем зареєстрували шлюб в 2014 році, проживали однією сім"єю у с.Великопілля, подружнє життя та ведення спільного господарства припинили у 2015 році та колишня дружила разом з сином виїхала до міста Херсон. Позивачка не дає йому можливість бачитися з сином та приймати участь у вихованні дитини, на телефонні дзвінки не відповідає та їх блокує, не надає адреси та своїх реквізитів, куди надсилати аліменти. У 2014-2015 року він проходив службу у зоні АТО. Весь час проживав та працював за межами Миколаївської області, тому не мав можливості приймати участь у житті сина. Про те, що дитина хворіє, позивачка його не повідомляла та він про це взагалі нічого не знав. Твердить, що від виконання батьківських обов"язків не ухилявся, а тому у задоволенні позову просив відмовити.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації позовні вимоги позивача підтримала та надала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Позов про позбавлення батьківських прав позивачем обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України.
Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 січня 2014 року, який розірвано заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2015 року (а.с.12).
Позивач та відповідач є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується записами даних про батьків у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданому виконавчим комітетом Горохівської сільської ради Миколаївській області 17 січня 2014 року за актовим записом №4, в якому зазначені батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_8 (а.с.4) та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.29-30).
16 червня 2015 року Снігурівським районним судом Миколаївської області винесено заочне рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.04.2015 року до повноліття дитини (а.с.11).
07 серпня 2018 року позивачка зареєструвала шлюб з гр. ОСОБА_5 , про вчинено відповідний актовий запис №46 та Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 07 серпня 2018 року видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " ОСОБА_9 " (а.с.5).
Позивачка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , однак фактично з дитиною проживає за адресою АДРЕСА_2 , що вбачається з акту голови правління ОСББ "Граніт" від 18.02.2019 року (а.с.8, 14).
Актом комісії в складі голови правління та членів ОСББ "Граніт" від 16 травня 2019 року, встановлено що ОСОБА_1 мешкає за вище вказаною адресою разом з чоловіком ОСОБА_5 та сином ОСОБА_4 . Умови проживання відповідають всім вимогам, санітарний стан квартири в хорошому стані та відповідає всім нормам проживання. Члени сім"ї характеризуються позитивно (а.с.82).
За місцем роботи на посаді продавця непродовольчих товарів у ФОП ОСОБА_10 з 13 вересня 2017 року, позивачка характеризується позитивно. За характером спокійна та врівноважена, добре знаходить спільну мову з клієнтами, жодної скарги від клієнтів не надходило, тільки позитивні відгуки. В колективі користується повагою та авторитетом (а.с.80).
Також позивачка зазначає, що дитина часто хворіє, що також потребує додаткових витрат на лікування, про що надано відповідні медичні довідки (а.с.52-56). Біологічний батько дитини ніякої участі у лікуванні дитини не приймає.
ОСОБА_11 , 2013 року народження, відвідує групу молодшого віку "Калинка" Херсонського ясла-садку №41 санаторного типу Херсонської міської ради. Відповідно до довідок в.о. директора ясла-садка №41 ОСОБА_12 від 12.02.2019 року №21/01-23, з першого дня перебування у закладі, вбачається, що ОСОБА_5 приводить дитину до садочка і забирає додому, приймає участь у громадському житті садочка, приймає участь у матеріальному забезпеченні, яке стосується навчально-виховного процесу, цікавиться досягненням хлопчика, спілкується з вихователями і бере до уваги їх поради і пропозиції, відвідує батьківські збори, бережливо ставиться до особистості дитини. Батько дитини ОСОБА_3 за весь час не приймав участі у вихованні хлопчика, не з"являвся на батьківські збори, не приводив сина і не забирав з садочку, не приймав участь у матеріальному забезпеченні (а.с.7-8).
За даними довідки Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, відповідач має заборгованість перед позивачем по сплаті аліментів на утримання сина, яка станом на січень 2019 року становить 50901грн.26коп. (а.с.9-10).
Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_3 але фактично не проживає, за довідкою голови Афнасіївської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області Хомко В.Ю. №223 від 27.03.2019 року (а.с.18).
За період проживання за місцем реєстрації в будинку матері, відповідач характеризувався позитивно, відслужив в Збройних силах України, під час проведення антитерористичної операції був учасником АТО. По характеру енергійний, в стосунках з жителями села вів себе витримано тактовно. Скарг від сусідів на ОСОБА_13 до сільської ради не надходило (а.с.33).
ОСОБА_3 був працевлаштований у ФОП ОСОБА_14 в якості наладчика крапельного зрошення (село Маяки Біляївського району Одеської області). За місцем роботи відповідач також характеризувався позитивно, показав себе як працелюбний і відповідальний співробітник, у спілкуванні з колегами завжди доброзичливий, ввічливий і чемний. має високу працездатність, всіляко підтримує роботу компанії в складні моменти. Претензій та зауважень з боку керівництва до роботи співробітника не було (а.с.34).
Даних про місце працевлаштування на даний час ОСОБА_3 не надав, зазначив, що проживає у м.Миколаїв.
Відповідно до довідки командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_15 від 30.01.2019 року №33, в період з 04.01.15р. по 12.01.15р.; з 20.01.15р. по 18.02.15р. ОСОБА_3 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с.36).
За повідомленням військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_16 від 06.09.2019 року, ОСОБА_3 проходив строкову військову службу з 23 вересня 2005 року по 19 вересня 2006 року; військову службу за мобілізацією з 17 серпня 2014 року по 01 лютого 2019 року (в т.ч. з 26 лютого 2015 року по 01 лютого 2019 року знаходився в розшуку як такий, що самовільно залишив військову частину). 01 лютого 2019 року звільнений з військової частини через службову невідповідність.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_5 суду показали, що відповідач участі у вихованні сина не приймає, дитиною опікується його мати та вітчим.
У висновку органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області № 16 від 14.08.2019 року визнано за доцільне та таке, що відповідає інтересам дитини, позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Кожен із зазначених факторів має місце по відношення до сина відповідача. Він самоусунувся від виховання та утримання дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Під час розгляду справи у суді відповідач фактично зазначені обставини не заперечив, визнав, що з народження сина його долею не цікавився, не виявляв наміру спілкуватися з дитиною, дитина його незнає, за такого спілкування сина з батьком суперечитиме інтересам дитини. Доказів на підтвердження зворотнього відповідач суду не надав.
Суд зауважує, що через власну бездіяльність та байдужість протягом тривалого часу відповідач втратив родинний зв"язок з дитиною, будь-яких заходів до налагодження якого самостійно не вживав, до відповідних служб за допомогою звертався. Сам факт заперечення проти позову відповідача не свідчить про інтерес до дитини, так як до моменту звернення позивачки до суду з даним позовом він жодного разу не проявив інтересу до життя власного сина, не виявив батьківської любові та жаги до спілкування з ним.
Така поведінка батька є винною по відношенню до дитини.
В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем своїх батьківських обов"язків по відношенню до дитини.
З огляду на наведені обставини, суд визнає його поведінку ухилянням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.
Оцінивши в сукупності надані докази по справі, висновок органу опіки та піклування, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд-
ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд, який відраховується з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Дата складення повного судового рішення - 19.09.2019 року.