Провадження № 2/161/141/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Кирилюк В.Ф., за участі секретаря судового засідання Самолюк І.М., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідачів ОСОБА_2 , розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Підгайцівської сільської ради Луцького району, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання недійсним рішення Підгайцівської сільської ради від 12.09.2017 року,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідачів про визнання недійсним рішення Підгайцівської сільської ради від 12.09.2017 року.

Свій позов обгрунтовує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 05.04.2000 року, який укладений між нею та її батьком ОСОБА_8 , вона стала власником 52/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . В батька на праві власності залишилося 48/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Після цього між нею та батьком ОСОБА_8 було розділено земельну ділянку по АДРЕСА_1 . Згідно розподілу їй відійшло 0,22 га, а батькові 0,1789 га. На свою земельну ділянку вона отримала Державний акт від 06.08.2008 року. Батько ОСОБА_8 за життя не оформив право власності на землю. Після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на ј частку від 48/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, тобто на 12/100 частини. 36/100частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 успадкували інші спадкоємці, в тому числі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Після цього всі спадкоємці узгодили розподіл земельної ділянки, яка була в користуванні батька, проте ні вона, ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_4 свої частки у власність не отримували.

Згідно договору дарування від 25.04.2013 року ОСОБА_4 подарувала свою частку Істон ОСОБА_9 , а 13.01.2015 року згідно договору дарування ОСОБА_5 подарував свою частку Істон ОСОБА_10 . Згідно рішення Апеляційного суду Волинської області від 01.07.2016 року було поділено в натурі житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . 28.11.2016 року Істон ОСОБА_9 подарувала квартиру АДРЕСА_2 своєму сину ОСОБА_7

Вказує, що на даний час між нею та ОСОБА_7 є спір щодо користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , яка належала батькові ОСОБА_8 . Зазначає, що до неї перейшло після смерті батька право на користування ј частиною цієї земельної ділянки. Проте в порушення законодавства ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , вже не будучи співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 2017 році отримали у власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 . Так, 12.09.2017 року Підгайцівською сільською Радою неправомірно винесено рішення №24/10 про затвердження технічної документації гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_4 та передачу їм спірних земельних ділянок у власність.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд визнати недійсним рішення Підгайцівської сільської Ради № 24/10 від 12.09.2017 року « Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) для передачі у приватну власність» щодо затвердження технічних документацій гр.ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_4 та передачу їм земельних ділянок у власність в с.Струмівка Луцького району.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила. Суду зазначила, що позивач вже отримала безоплатно земельну ділянку у власність, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правомірно скористались своїм правом на отримання земельних ділянок у власність. При цьому, позивач не довела, яким чином в даному випадку порушені її права.

Представник відповідача Підгайцівської сільської Ради в судове засідання не з`явився, подано суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_11 ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , кожен зокрема, вважали, що до задоволення позов не підлягає. Вимоги позивача вважають безпідставними.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задолення частково з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, щозгідно договору купівлі-продажу від 05.04.2000 року, який укладений між позивачем та її батьком ОСОБА_8 , позивач стала власником 52/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.3). Після цього договору між позивачем та ОСОБА_8 . згідно схеми розподілу було встановлено користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 (а.с.4). Згідно цього розподілу позивачу відійшло 0,22 га, а ОСОБА_8 0,1789 га. Позивач отримала земельну ділянку у власність та оформила Державний акт від 06.08.2008 року (а.с.5).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач ОСОБА_3 , відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , а також ще один спадкоємець ОСОБА_12 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме по ј частки від 48/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, тобто по 12/100 частини кожен зокрема(а.с.6). Після цього позивач ОСОБА_3 , відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , а також ОСОБА_12 узгодили розподіл земельної ділянки, яка була в користуванні батька(а.с.19). Лише ОСОБА_12 згідно вищезазначеної схеми розподілу оформив право власності на земельну ділянку розміром 0,0324 га.

Згідно договору дарування від 25.04.2013 року ОСОБА_4 подарувала свою частку Істон ОСОБА_9 (а.с.7-9). 13.01.2015 року згідно договору дарування ОСОБА_5 подарував свою частку Істон ОСОБА_9 (а.с.11,12). Також в ході розгляду справи встановлено, що в 2013 році ОСОБА_12 також подарував свою частку в будинку Істон ОСОБА_9 , а також земельну ділянку розміром 0,0324 га.

Таким чином, Істон ОСОБА_9 належало 36/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , а позивачу ОСОБА_3 64/100 частини.

Згідно рішення Апеляційного суду Волинської області від 01.07.2016 року було поділено в натурі між ОСОБА_3 та Істон ОСОБА_9 житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.14-16).

Після рішення суду 36/100 частинам житлового будинку з господарськими спорудами було присвоєно поштову адресу квартира АДРЕСА_4 , а 28.11.2016 року Істон ОСОБА_9 подарувала квартиру АДРЕСА_2 своєму сину ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , в 2017 році звернулись в Підгайцівську сільську Раду та на підставі рішень, які виносились ще в 2011 році, коли вони були співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 , та на підставі схеми розподілу землі виготовили технічні документації та отримали у власність земельні ділянки в розмірі по 0,0324 га для обслуговування житлового будинку та погосподарських споруд(рішення Підгайцівської сільської Ради від 12.09.2017 року п.1.9 та 1.10) (а.с.19).

При вирішенні позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

На підставі цієї правової норми суд приходить до висновку, що право на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами, яка належала ОСОБА_8 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , у відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникло після набуття ними на праві власності по 12/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами. З врахуванням того, що згідно договору дарування від 25.04.2013 року ОСОБА_4 подарувала свою частку ОСОБА_13 , а 13.01.2015 року згідно договору дарування ОСОБА_5 подарував свою частку Істон ОСОБА_9 , то відповідачі втратили право користування спірною земельною ділянкою і таке право перейшло до нового власника.(а.с.7-9, 11, 12).

Відповідно до ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Суд приходить до висновку, що станом на 2017 рік відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були користувачами земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , а тому не мали право на отримання у власність, кожен зокрема, земельних ділянок розмірами по 0,0324 га, що відповідає схемі розподілу(а.с.19). Посилання представника позивача ОСОБА_2 про те, що будь-який громадянин має право на отримання у власність земельної ділянки, чим і скористались відповідачі, суд не бере до уваги, бо в даному випадку суд встановив, що право відповідачів на землю виникло лише після набуття права власності на відповідні частки в житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Суд також не бере до уваги твердження представника відповідачів ОСОБА_2 та третіх осіб Істон ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про те, що передачею у власність відповідачам земельних ділянок не порушуються права позивача ОСОБА_3 .

З врахуванням положень ст.120 ЗК України, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди, а також рішення Апеляційного суду Волинської області від 01.07.2016 року, яким поділено в натурі житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що передачею у власність відповідачам земельних ділянок порушуються права позивача ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, оскільки лише п.1.9 та 1.10 рішення від 12.09.2017 року Підгайцівської сільської Ради №24/10 стосуються затвердження технічної документації гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_4 та передачу їм спірних земельних ділянок у власність.

На підставі ст.ст. 118, 120,152 ЗК України, керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 11- 13, 83, 247, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати недійсним п. 1.9 рішення Підгайцівської сільської ради Луцького району №24/10 від 12.09.2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі в приватну власність» щодо затвердження розробленої ОСОБА_4 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,0324 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в с. Струмівка Луцького району та передачу у власність ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0324 га (кадастровий номер :03:001:8398) для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в с. Струмівка.

Визнати недійсним п. 1.10 рішення Підгайцівської сільської ради Луцького району №24/10 від 12.09.2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі в приватну власність» щодо затвердження розробленої ОСОБА_5 технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,0324 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в с. Струмівка Луцького району та передачу у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0324 га (кадастровий номер :03:001:8396) для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в с. Струмівка.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачами у справі є:

Підгайцівська сільська рада Луцького району, службова адреса: с. Струмівка вул. Шкільна, 30 Луцького району, .

ОСОБА_4 , яка проживає за адресою АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2

ОСОБА_5 , який проживає за адресою АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3

Третіми особами без самостійних вимог на стороні відповідачів є:

Істон ОСОБА_14 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_7

ОСОБА_7 , який проживає за адресою АДРЕСА_7 2-34

Повний текст рішення складено та підписано 19 вересня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк