ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2530/19 Справа № 209/979/17 Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О.О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Свистунової О.В.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі",

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року

по справі за позовом Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2017 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі Комунальне підприємство Кам`янської міської ради "Тепломережі", просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року у справі №209/979/17 і ухвалити нове рішення в якому позовні вимоги КП КМР "Тепломережі" задовольнити в повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем не доведено, що відповідач є споживачем комунальних послуг з постачання теплової енергії, був підключений до системи центрального опалення та у 2010 році здійснив самовільне відключення від системи центрального опалення без відповідного на те дозволу.

Але з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 грудня 2006 року між приватним підприємцем ОСОБА_1 , як споживачем, та КП «Дніпродзержинськтепломережа», як постачальником, був укладений договір №1046Л на відпуск теплової енергії, відповідно до якого постачальник взяв на себе зобов`язання безперебійно постачати теплову енергію у належне їй нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а вона, в свою чергу, взяла на себе зобов`язання сплачувати вартість отримуваної теплової енергії (а.с.13-16).

Згідно розрахунку заборгованості за період з листопада 2014 року по жовтень 2016 року ОСОБА_1 має заборгованість за договором №1046Л на відпуск теплової енергії в розмірі 11765,08 грн. (а.с.7).

Згідно розрахунку суми пені за перід з 21.12.2014 року по 31.10.2016 року ОСОБА_1 за неналежне виконання договору № 1046Л були нараховані: пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 8837,76 гривень, 3% річних - 591,40 гривень, інфляційні витрати - 4349,55 гривень (а.с.8-12).

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати такі послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з пунктом 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Порядком від 22 листопада 2005 року установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект по закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни до порядку від 22 листопада 2005 року які

унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише у будинку в цілому.

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком від 22 листопада 2005 року процедури.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем.

Таким чином, КП «Дніпродзержинськтепломережа» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою Для звільнення від оплати за послуги теплопостачання».

Відповідачем не було надано доказів на підтвердження належної реалізації свого права на відключення від централізованого теплопостачання, а також доказів ненадання або неналежного надання відповідачу послуг із постачання тепла.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири (за відсутності доказів про дотримання порядку відключення від мереж централізованого опалення) свідчить про надання послуг теплопостачальною організацією.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5

частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13).

Рішенням Виконкому Дніпродзержинської міської ради №380 від 12.08.09р. (що діяло на момент відключення) затверджено «Порядок надання послуг з оформлення та видачі технічної документації для відключення споживачів від мереж централізованого опалення а постачання гарячої води за формою «єдиного вікна».

Відповідачем не надано жодних належних доказів, що вона зверталася до комісії і отримала дозвіл на відключення, також акт здачі-прийняття виконаної роботи №26/0910 від 09.09.20-10р., не затверджений комісією тому він не може бути підставою для відключення квартири АДРЕСА_1 , а, відтак і не може бути підставою для припинення нарахування за постачання теплової енергії. Так само неправомірним є і акт виданий головою ЖБК №49 від 01.10.10р., оскільки він виданий з перевищенням повноважень.

Пунктом 23 Постанови Кабінету Міністрів від 3 жовтня 2007 р. № 1198 встановлено «Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межою балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.». Згідно цієї ж постанови «межа продажу теплової енергії - сукупність точок теплової мережі, обладнаних вузлом обліку, на основі показів якого проводяться розрахунки за спожиту теплову енергію, або точка розподілу, визначена в договорі у разі відсутності такого вузла;». Тому самовільний демонтаж батарей відповідачем не свідчить про те, що він не отримує теплову енергію від нашого підприємства, а доказів офіційного від`єднання від мереж теплопостачання відповідачем не надано. Відтак споживач отримує теплову енергію від нашого підприємства навіть у разі демонтажу внутрішньоквартириних мереж опалення, оскільки точка приєднання зазвичай знаходиться на горищі чи у підвалі будинку і демонтаж не впливає на загальне постачання.

Приміщення відповідача, яке використовувалося ним для здійснення діяльності і опалювалося згідно №1046л було переобладнана під кафе (тобто виведено з житлового фонду) відтак платня за теплопостачання, для вказаного приміщення, нараховується за тарифами для ІІІ-ої групи. Доки приміщення не повернуто до житлового фонду - немає підстав для застосування тарифів І-ої групи (населення), а відповідачем не надано жодних доказів такого повернення. Відповідно до пункту, 5.1 договору інформація про зміну тарифів доводиться до споживачів через засоби масової інформації і не потребує внесення змін в договір. Вказане, також, підтверджується листом ЖБК №49 від 29.04.14р., в будинку якого знаходиться приміщення відповідача (копія міститься в матеріалах справи).

Відповідно до п.5.1. договору розрахунковим періодом є календарний місяць, споживач самостійно одержує платіжну вимогу у постачальника після 10-го числа місяця наступного за розрахунковим. Споживач протягом розрахункового періоду сплачує постачальнику вартість зазначеної в договорі місячної кількості теплової енергії, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця. Остаточний розрахунок до 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Згідно п.5.2. договору всі розрахунки за договором виконуються на підставі платіжних вимог та двостороннього акту про постачання теплової енергії, що виписує постачальник споживачу. Двосторонній акт про постачання теплової енергії споживач підписує та один екземпляр повертає постачальнику в 5-ти денний термін. У разі неповернення акту в зазначений термін та відсутності мотивованої (письмової) відмови, кількість отриманої теплової енергії вважається беззаперечною та прийнятою до сплати. Також, в даному пункті вказано «Споживач щомісячно зобов`язаний проводити звірку за т/е в бухгалтерії Постачальника, у разі не виконання звірки на протязі кварталу сума боргу нараховується у безспірному порядку». Акти направлялися відповідачу відповідними листами описами (копії яких містяться в матеріалах справи), жодних заперечень щодо них від відповідача не надходило.

Отже, відповідач відключив своє приміщення від мереж централізованого опалення неправомірно не отримавши відповідного дозволу від комісії, тому він вважається таким, що продовжує отримувати теплову енергію від КП КМР «Тепломережі» а відтак зобов`язана сплатити заборгованість за поставлену теплову енергію в повному обсязі.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги постанову Верховного суду від 03.05.18р., по справі №209/4980/15-ц якою було відмовлено відпуск теплової енергії ОСОБА_1 , у позові до КП КМР «Тепломережі» про визнання розірваним договору на відпуск теплової енергії та визначення часу припинення споживання послуг теплопостачання, з зазначенням того, що відключення її приміщення від мереж централізованого опалення було незаконним і тому вона надалі є споживачем теплової енергії (а.с. 155-158).

Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 24 Закону України від 02.06.2005 року №2633-IV «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" підлягає частковому задоволенню, а рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року необхідно скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково. Відповідно до п.5.1 Договору №1046 Л від 28.12.2006 року необхідно стягнути суму боргу та пеню.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" заборгованість за договором №1046Л на відпуск теплової енергії в розмірі 20602,87 грн., з яких: 11765,08 грн. - основний борг, 8837,76 грн. -пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" судові витрати в розмірі 4243,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року - скасувати.

Позовні вимоги Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" заборгованість за договором №1046Л на відпуск теплової енергії в розмірі 20602,87 грн., з яких: 11765,08 грн. - основний борг, 8837,76 грн. -пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Тепломережі" судові витрати в розмірі 4243,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

О.В.Свистунова