ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/988/17 Номер провадження 22-ц/814/632/19Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н.С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

Розглянула в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Хорольського районного суду Полтавської області в складі судді Миркушіної Н.С. від 14 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2017 року представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому, після збільшення позовних вимог, просив з нього стягнути з відповідача, як винної в ДТП особи, матеріальний збиток спричинений внаслідок ДТП у розмірі 67675,13 грн., витрати пов'язані з визначенням вартості матеріального збитку в сумі 2605,64 грн., моральну шкоду в розмірі 25000 грн. та судові витрати.

Вказував, що 21.01.2016 року о 09:00 год. в м. Хорол Полтавської області по вул. Фрунзе, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_3 порушив Правила дорожнього руху України, виїхав на смугу зустрічного руху, в наслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Peugeot 301 д.н.з.НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження.

Враховуючи, що вартість матеріального збитку після збільшення позовних вимог становить 117675.13 грн., а страховою компанією було виплачено страхове відшкодування в межах страхового ліміту 50000 грн., вважає, що саме відповідач повинен відшкодувати 67675,13 грн. як різницю між завданим збитком та виплаченою страховою компанією сумою.

Заочним рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 14 травня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3 відшкодований матеріальний збиток спричинений в наслідок ДТП у розмірі 67 675,13 грн., документально підтверджені витрати пов'язані з визначення вартості матеріального збитку завданого автомобілю на загальну суму 2 605,64 грн., 25 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 746,04 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позивачем вимог.

В серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 9 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Додатковим рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3 судові витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 3000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення невідшкодованого матеріального збитку скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення різниці невідшкодованого матеріального збитку у відповідності до висновку судової автотоварознавчої експертизи, оскільки пред'явлення збільшених позовних вимог на підставі ксерокопії чергового рахунку-фактури не може вважатись обґрунтованими та доведеними обставинами розміру завданих реальних збитків.

Крім того, не погоджується з завищеним, на його думку, розміром моральної шкоди, який не відповідає характеру та обсягу спричинених збитків, суперечить принципу співмірності та справедливості.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення останньої.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно постанови Хорольського районного суду Полтавської області від 2 лютого 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Вказаною постановою встановлено, що 21.01.2016 року о 09:00 год. в м. Хорол Полтавської області по вул. Фрунзе, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Nissan Qashqai д.н.з. НОМЕР_1 порушив вимоги п.10.1 ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху в наслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3

В зв'язку з застрахованою відповідальністю відповідача в СК «АХА Страхування», останньою було виплачено страхове відшкодування в сумі 50000 грн., що не заперечується позивачем.

Звертаючись до суду з позовом про відшкодування збитків, ОСОБА_3 надав звіт №0604 про незалежну оцінку майна (визначення розміру матеріального збитку), виконаний ПП ОСОБА_5, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_4 становить 96998,34 грн.

Не заперечуючи факт виплати страховою компанією 50000 грн. ОСОБА_3 вважав, що саме відповідач має сплатити різницю між вартістю завданого матеріального збитку та виплаченою страховою компанією сумою в розмірі 46998,34 грн. (96998,34-50000).

В ході розгляду справи, позивач збільшив позовні вимоги та надавши рахунок - фактуру №КА-0000019 від 15.01.2018 року, якою визначено вартість ремонтних робіт та вартість запасних частин в сумі 117675,13 грн., просив стягнути з відповідача вже 67675,13 грн.

На підставі наданих позивачем доказів, місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення як заявленого матеріального збитку, так і моральної шкоди в сумі 25 000 грн.

З вказаним висновком колегія суддів не може погодитись в повній мірі з наступних підстав.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З урахуванням положень ст. 1192 ЦК України, яка визначає право потерпілого вибирати способи відшкодування шкоди, завданої належному йому майну, позивачем обрано судовий захист у спосіб відшкодування винною особою завданих внаслідок ДТП збитків у повному обсязі.

Таким чином, відновлення порушеного права позивача буде забезпечено відшкодуванням реальної вартості пошкодженого майна, з урахуванням вартості робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ та усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Згідно наданого позивачем звіту про незалежну оцінку майна, вартість матеріального збитку становить 96998,34 грн. При цьому, в цю суму оцінювачем включено вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість складових, необхідних для заміни під час ремонту та вартість необхідних для ремонту матеріалів.

Надаючи оцінку звіту, виконаному ПП ОСОБА_5 про незалежну оцінку майна автомобіля Peugeot 301 д.н.з. НОМЕР_4, колегія суддів звертає увагу, що останній було виконано професійним оцінювачем, який має свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів, сертифікат Фонду державного майна України, а отже виконаний уповноваженою на це особою, у зв'язку з чим судом першої інстанції було вірно взято до уваги в якості належного доказу вказаний звіт.

Між тим, колегія суддів не може погодитись з належністю та допустимістю в якості доказу наданої позивачем ксерокопії рахунку фактури від 15.01.2018 року.

Так, збільшуючи розмір позовних вимог в частині матеріального збитку, позивач на підтвердження останніх надав рахунок - фактуру ТОВК «Комплект -авто» №КА-0000019 від 15.01.2018 року, в якому на 55 пунктах перераховані різноманітні запасні частини та вартість робіт, загальна вартість яких складає 117675,13 грн.

Зокрема, вказаний рахунок-фактура містить лише дані про вартість запчастин та вартість ремонтних робіт, дійсний лише по 16.01.2018року, з нього не вбачається стосовно якого автомобіля він виданий.

Крім того, матеріали справи взагалі не містять будь-якої інформації ні про фактично пошкоджені запасні частини, ні фототаблиць із зображенням самого пошкодженого автомобіля для того, щоб суд мав уяву про характер та локалізацію отриманих автомобілем позивача пошкоджень.

Враховуючи, що відшкодуванню підлягають фактичні (реальні) витрати, понесені власником на ремонт та які доводяться документами про оплату такого ремонту - як то чеки, акти виконаних робіт, судом першої інстанції помилково прийнято до уваги в якості належного доказу ксерокопію рахунку-фактури від 16.01.2018 року, на підставі якої стягнуто з відповідача на користь позивача 67675,13 грн.

Також колегія суддів не погоджується з висновком суду в частині стягнення документально підтверджених витрат пов'язаних з визначенням вартості матеріального збитку в сумі 2605,64 грн., до яких віднесено витрати на пальне на проїзд з Полтави до Хоролу в сумі 393,24 грн. та 299,95 грн., які не підлягають задоволенню, оскільки не можуть бути віднесені до реальних збитків, а понесені позивачем за його власним розсудом у зв'язку з автомобільними поїздками.

Таким чином витрати пов'язані з визначенням вартості матеріального збитку в сумі 2605,64 грн. підлягають зменшенню до 1912,45 грн.

Одночасно, колегія суддів не може погодитись з визначеним судом першої інстанції розміром морального відшкодування.

Так, за змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, зокрема внаслідок отримання особою душевних страждань у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

В даному випадку факт пошкодження належного позивачу автомобіля доводиться матеріалами справи, а відтак останній має право на відшкодування моральної шкоди.

За змістом Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків, згідно п.5 Постанови, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи завдані позивачу страждання внаслідок пошкодження в результаті ДТП належного йому автомобіля, наслідком чого стала неможливість протягом тривалого часу його експлуатувати, що відобразилось на порушенні звичайного способу життя позивача та членів його сімї, з урахуванням принципу співмірності, справедливості та виваженості при визначенні розміру морального відшкодування, колегія суддів вважає за необхідне зменшити такий розмір з 25000 грн. до 3000 грн.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині зменшення розміру відшкодування як матеріальних збитків з 67 675,13 грн. до 46998,34 грн., так і в частині морального відшкодування з 25 000 грн. до 3000 грн.

Одночасно з цим, в порядку ст. 141 ЦПК України підлягає зміні рішення і в частині розподілу судових витрат.

З урахуванням зменшеного розміру задоволених позовних вимог з 92675,13 грн. до 49998,34 грн., що становить 53,9%, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 402,12 грн. витрат по оплаті за сплачений судовий збір та відсоток від витрат на оплату наданої в ході розгляду справи правничої допомоги, у зв'язку з чим підлягає зміні також і додаткове рішення суду першої інстанції, яке є похідним від основного рішення та було постановлено з приводу розподілу судових витрат, пов'язаних з наданням правничої допомоги.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 14 травня 2018 року та додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 17.12.2018 року - змінити.

Зменшити стягнутий з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3 матеріальний збиток, спричинений внаслідок ДТП - з 67 675,13 грн. до 46998,34 грн., документально підтверджені витрати, пов'язані з визначенням вартості матеріального збитку з 2 605,64 грн. до 1912,45 грн., моральну шкоду з 25 000 грн. до 3000 грн. та судові витрати в частині сплати судового збору з 746,04 грн. до 402,12 грн. та в частині витрат на правничу допомогу з 3000 грн. до 1617 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 7 лютого 2019 року.

Судді: Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.