Постанова

Іменем України

12 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 480/1503/15-ц

провадження № 61-31231св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2017 року у складі судді Тавлуя В. В. та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2017 року у складі колегії суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю., Ямковської О. О., касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк», банк) звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 25 травня 2011 року № 007-14523-250511 (далі - кредитний договір) у сумі 33 115,33 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 25 травня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у розмірі 100 000,00 грн, з кредитним лімітом у розмірі 25 920,00 грн. 03 березня 2015 року в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У зв`язку з тим, що відповідач належно не виконав зобов`язання станом на 23 травня 2015 року за кредитним договором утворилася заборгованість у розмірі: 10 833,29 грн - тіло кредиту, 9 836,57 грн - прострочене тіло кредиту, 12 445,47 - проценти за користування коштами, 0 грн - комісія.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2017 року позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 115,33 грн, у тому числі: 10 833,29 грн - тіло кредиту, 9 836,57 грн - прострочене тіло кредиту, 12 445,47 грн - проценти за користування кредитом; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави витрати зі сплати судового збору у сумі 331,15 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач належно не виконав зобов`язання за кредитним договором та має заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2017 року заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2017 року змінено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 669,86 грн, у тому числі: 10 833,29 грн - тіло кредиту, 9 836,57 грн - прострочене тіло кредиту; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 206,69 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що відповідач не надав доказів на спростування заборгованості за кредитним договором. Підстави для стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитом відсутні, оскільки умови кредитного договору визначають розмір процентів на рівні 0 % річних, умови договору не визначають можливість переведення комісії у проценти.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2017 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2017 року, відмовити у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дельта Банк» посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2017 року та залишити в силі заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2017 року.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», витребувано справу з Березанського районного суду Миколаївської області, зупинено виконання заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2017 року до закінчення касаційного провадження.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII та розпочав роботу Верховний Суд як суд касаційної інстанції.

У травні 2018 року справу передано до Верхового Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що заборгованість за кредитним договором можуть підтверджувати лише документи первинної бухгалтерської звітності, оформлені згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження розрахунку заборгованості. Особа, яка звернулася до суду з цим позовом, не підтвердила свої повноваження.

Касаційна скарга ПАТ «Дельта Банк» мотивована тим, що тарифи на обслуговування платіжної картки, яка видавалася відповідачу, передбачають нарахування та сплату комісії за обслуговування кредитного залишку у розмірі 3,15 % на місяць від суми використаних коштів на день нарахування. 03 березня 2015 року тимчасова адміністрація ПАТ «Дельта Банк» для коректного розрахунку резерву за кредитом та надання Національному Банку України достовірної статистичної звітності нараховану за кредитним договором комісію віднесено до процентів за користування кредитом.

Відзивів (заперечень) на касаційні скарги від учасників справи не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 25 травня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір, відповідно до пунктів 1.2 та 1.3 якого банк відкриває клієнту поточний рахунок з використанням платіжної картки № НОМЕР_1 , надає клієнту кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у загальному розмірі 100 000,00 грн та на день укладення договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку у сумі 25 920,00 грн.

У пункті 5.1 кредитного договору передбачено, що цей договір набуває чинності з дати його укладення та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

Відповідно до наданого ПАТ «Дельта Банк» розрахунку станом на 23 травня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить: 9 836,57 грн - прострочене тіло кредиту, 10 833,29 грн - тіло кредиту, 12 445,47 грн - проценти за користування кредитом, 200,00 грн - пеня.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги не підлягають задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

З огляду на статтю 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Установивши, що ОСОБА_1 допустив прострочення повернення тіла кредиту у сумі 9 836,57 грн, суди дійшли правильного висновку, що ПАТ «Дельта Банк» має право вимагати від позичальника разом з простроченим тілом кредиту дострокового повернення частини позики у сумі 10 833,29 грн, що залишилася.

Верховний Суд вважає неприйнятними доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що заборгованість за кредитним договором може підтверджуватися лише документами первинної бухгалтерської звітності, оскільки закон прямо таких вимог не визначає.

При цьому, згідно з частин першої та четвертої статті 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічна норма міститься й у частині першій та шостій статті 81 ЦПК України ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII.

Таким чином цивільний процесуальний закон, який ґрунтується на диспозитивності судового процесу, не звільняє будь-яку зі сторін від зобов`язання довести обставини на підтвердження своїх вимог або заперечень, крім випадків, визначених законом.

Разом з тим, за відсутності наданого відповідачем контррозрахунку заборгованості, суд апеляційної інстанції обґрунтовано вважав, що ОСОБА_1 не спростував існування заборгованості за кредитним договором.

Посилання ОСОБА_1 на статтю 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є безпідставним, оскільки цей закон визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, при цьому не підміняє норм ЦПК України.

З`ясувавши ту обставину, що кредитний договір та наданий на підтвердження розрахунок заборгованості визначає 0 % за користування кредитом, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що банк не вправі вимагати від ОСОБА_1 сплату процентів, розмір яких не передбачений умовами кредитного договору.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Дельта Банк» про переведення комісії у проценти за користування кредитом після уведення в банку тимчасової адміністрації було предметом дослідження суду апеляційної інстанції.

Крім того, облік Фондом гарантування вкладів фізичних осіб заборгованості за кредитним договором не підміняє положень договору, який передбачає як сплату процентів за користування кредитом, так і комісії, водночас, вимог щодо стягнення комісії ПАТ «Дельта Банк» у справі не заявляло.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність в уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб процесуальної дієздатності, є безпідставним, оскільки на момент пред`явлення цього позову у ПАТ «Дельта Банк» була запроваджена тимчасова адміністрація на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51, з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку з огляду на статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» призупинилися всі повноваження органів управління ПАТ «Дельта Банк» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб набув всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За викладених обставин касаційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2017 року - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 вересня 2017 року зупинено виконання заочного рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2017 року до закінчення касаційного провадження, слід поновити виконання цього судового рішення у незміненій частині.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 травня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання заочного рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2017 року у незміненій частині.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко