Справа № 366/2047/18
Провадження № 2/366/37/19
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

10 вересня 2019 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючої - судді Тетервак Н.А.,

при секретарі - Німченко Н.Ю.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача- ОСОБА_2 ,

відповідача- ОСОБА_3 ,

представника третьої особи - Лях О.К.,

педагога- ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської РДА про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 (надалі відповідач), третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської РДА про позбавлення батьківських прав щодо дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення аліментів та встановлення опіки.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач по справі, ОСОБА_3 , є колишнім її зятем, колишнім чоловіком її дочки ОСОБА_6 . В шлюбі вони перебували з 06 серпня 2005 року по 30 липня 2010 року. За час перебування в шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син, ОСОБА_5 .

Ще до розлучення, відповідач залишив дочку з онуком. З того часу і до сьогодні не надавав і не надає ніякої матеріальної допомоги, не цікавиться його станом здоров`я, розвитком. Дитина стала абсолютно чужою людиною, відповідач ще до розлучення викреслив ОСОБА_5 з свого життя і за нього навіть і не згадує.

23 липня 2018 року ОСОБА_8 трагічно загинула.

В даний час син ОСОБА_5 постійно проживає з позивачем, перебуває на її вихованні та повному утриманні.

Відповідач протягом тривалого часу злісно та умисно ухтляється від виконання своїх батьківських обовязків, все це тривало і триває більше 8-ми років.

За минулий час відповідач ні разу не намагався побачитись з сином, навіть і не обіцяє йому це зробити. Сама позивач та її покійна донька намагалися іноді порозмовляти з відповідачем, щоб він зрідка звертався б до сина, але відповідач ігнорував і ігнорує їхні заклики до нього.

Не дали ніякого результату їхні намагання вплинути аналогічним шляхом на відповідача через його рідних та знайомих.

Оскільки відповідач на протязі тривалого часу умисно і настійливо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до вихованню своєї дитини, на надає матеріальної допомоги, тому позивач звертається з позовною заявою до суду та просить суд винести рішення про позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; Встановити опіку над малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити її, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 опікуном малолітнього ОСОБА_5 .

ІІ. Пояснення осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що її внук ОСОБА_5 , свого батька, а відповідача по справі, не знає як батька, оскільки він не приділяє ніякої уваги своєму сину, не надає йому належної матеріальної допомоги, не цікавиться його життям. Протягом 8 років батько з дитиною не спілкувався. Дитина боїться батька.

На час народження дитини донька проживала разом з відповідачем в м.Київ. Відразу після розлучення, в 2010 році, донька з внуком переїхала проживати до її, в с.Запрудка.

З 2010 року батько дитини перший раз приїхав до сина у вересні 2010 року, зробив скандал, побив її, доньці виломав пальця на руці. Потім він приїхав, як дитина йшов у перший клас. Він був присутній біля школи на урочистій лінійці, фотографував. Дав сину 500 гривень. Більше вона його не бачила.

Зі слів доньки вона знає, що відповідач приїжджав до неї на роботу і привіз дитині машинку на день народження, коли йому виповнилося чотири роки. Ще один раз вони зустрічалися в смт.Іванків, погуляли і все більше вона його не бачила.

Коли відповідач проживав три роки в смт.Іванків, він жодного разу не бачився з дитиною.

З 2010 року матеріально забезпечувала дитину вона і її покійна донька. На стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 не подавала, добровільно ОСОБА_3 матеріальної допомоги на утримання сина не надавав.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбу. За час перебування в шлюбі в них народився син, ОСОБА_5 . Після трагічного випадку, ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , померла. Дитина проживала в своєї бабусі, позивача по справі. Після смерті ОСОБА_6 з`явився батько ОСОБА_14 - ОСОБА_3 , - відповідач по справі, який намагався відібрати сина в бабусі. Бабуся не має наміру віддавати внука батьку, оскільки ОСОБА_3 веде себе не адекватно, до цього часу ніякої участі у вихованні сина не приймав, не цікавився ним, не надавав матеріальної допомоги.

На даний час постало питання про встановлення опіки над неповнолітнім ОСОБА_15 , тому для цього необхідно позбавити батьківських прав ОСОБА_3

Коли була жива мати дитини - ОСОБА_8 , то відносини з батьком дитини були погані, тому, що мати завжди зверталася до батька своєї дитини для надання матеріальної допомоги, однак батько не надавав матеріальну допомогу, не хотів брати участь у вихованні своєї дитини, постійно пред`являв претензії, вів себе не адекватно.

Представник позивача вважає, що всі обставини з 2010 року до 2018 року, тобто неучасть батька у вихованні сина, не надавання йому матеріальної допомоги є підставою, відповідно ст.164 Сімейного кодексу України для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його малолітнього сина, ОСОБА_14 та встановлення над ним опіки, його бабусею, ОСОБА_1 .

Відповідач позов не визнав, оскільки в ньому сказано багато брехні, а крім цього, він хоче щоб його син проживав з ним.

Суду пояснив, що він подав на розлучення, оскільки не витримав того, що все було погано, все не так і у всьому він був винен. Намагався налагодити відносини з ОСОБА_16 , знайти взаємопорозуміння не зміг, а тому подав на розлучення. Він забрав лише свої власні речі, і телевізора, якого він перед розлученням купував.

Скандал, про який говорить позивач був вчинений не з його вини. Неодноразово приїджав, щоб побачити дитини, однак йому категорично забороняли. Приїжджав в дитячий садок, щоб побачити сина, однак його заховали і не дали змоги йому побачитися з сином. Бачив сина в школі і залишав йому номер телефона, щоб дитина телефонувала, але дізналася про це ОСОБА_8 , зателефонувала до нього з претензіями, чого приїжджав, що хотів. Після цього не спілкувався з дитиною.

Не заперечуває, що мало приділяв сину уваги.

В день похорон ОСОБА_6 він приїхав, щоб побачити та підтримати сина. При зустрічі з сином розмовляли, але побачивши це позивач, вона запитала в дитини: Ти знаєш хто це приїхав? Він хоче тебе вкрасти.

Через два днів після похорон він знову приїхав, щоб побачити сина, але зі слів позивача ОСОБА_5 не було вдома. ОСОБА_1 запитала в нього, чого він приїхав, і пояснила, що сина побачить він тільки тоді, коли напише відмову від сина.

З 2010 року по 2018 рік чотири рази він купував дитині цукерки, мандарини, апельсини, машинки, вітаміни; один раз гуляв в парку, відпочивати з дитиною не їздив; кошти на лікування дитині давав два рази; чим займається дитина він не знає, тому що категорично заборонили бачитися з дитиною.

На день народження дитину не вітав і не телефонував.

За останні півроку він жодного разу не приїжджав, нічого сину не купував, матеріальної допомоги не надавав.

Представник третьої особи ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що до серпня місяця 2018 року відповідна сім`я відомою для служби не була, оскільки ніяких звернень не надходило.

На третій день після похорон ОСОБА_6 , до Комісії з питань захисту дітей звернулася ОСОБА_1 із заявою про те, що вона бажає бути опікуном над малолітнім ОСОБА_5 , але батько чинить опір. На розгляд цієї заяви на Комісію було запрошено позивача, відповідача та малолітню дитину. Дитина чекала в коридорі. Після проведення засідання, Комісією було встановлено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітньої дитини, ОСОБА_5 . Дитину переховували спочатку в холі, потім в 6 кабінеті, а після засідання у 8 кабінеті, оскільки батько був з відповідними амбіціями, і намагався довести те, що він батько і йому можна все. Після засідання, ОСОБА_20 виходячи, штовхнув бабусю, ОСОБА_21 , плечем, в пристуності всі членів комісії. Після чого, ОСОБА_20 , за руку витягнув з приміщенням адміністрації дитину і перевів його через дорогу на лавочки відпочинку, які знаходяться біля будинку культури. На засіданні комісії був присутній начальник Ювенальної превенції ОСОБА_22 , який слідом за ним спустився, щоб впевнитися в тому, що дитині нічого не загрожує. Дитина йти не хотіла, плакала, трусилася і казав: « ОСОБА_23 не віддавай мене нікому». Після цього, батько доказував, що він хоче поспілкуватися з дитиною, але його поведінка переходила в агресивний стан. Дитина боялася. Після чого спустилася і перейшла на лавочки відпочинку перший заступник голови Іванківської РДА ОСОБА_41, про що було викликано додатковий наряд поліції. Дитині і бабусі було виклано таксі і направлено додому.

ОСОБА_3 звернувся в службу про надання йому Витягу з рішення комісії, і йому було надано Витяг про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно йог осина, ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 приїжджав до сина в школу на урок фізкультури, де йому було дозволено бути присутнім на уроці.

15 лютого 2019 року було повідомлено інспектором Ювенальної превенції Хоменко Н.В. про те, що в школі «Хаос»: директора школи повідомлено, що приїхав ОСОБА_3 із своєю теперішньою дружиною, і хоче забрати свого сина, ОСОБА_5, силоміць. Директором було повідомлено про це всі служби. Приїхавши на місце, застали картину: дитина плаче, бабуся плаче, а батько стоїть над дитиною і повідомляє про те, що він його силою забере. Було викликано наряд патрульної поліції. Батько заспокоївся. Вирішили розібратися, тому поїхали в село Запрудка до ОСОБА_24 . Дитина була знервована, плакала, а тому пішов в будинок. Розмова була про те, що батько хоче забрати дитину, але оскільки йде судовий процес, то ніяких висновків ніхто не може робити. Дитина не хотіла йти до свого батька.

З боку ОСОБА_3 були погрози в сторону ОСОБА_24 .

Домовленості не дійшли, а тому було запропоновано ОСОБА_3 з`явитися в службу і написати заяву про встановлення годин спілкування з дитиною. ОСОБА_3 було написано заяву про те, що він хоче спілкуватися з дитиною в середу та суботу в присутності представників Ювенальної превенції або Служби у справах дітей. Комісією було надано відповідь на заяву, про те, оскільки триває судовий процес, то такого дозволу не можемо надати. На розгляд даної заяви приїхала бабуся з онуком і особистою охороною.

Після цього, надійшла заява з Іванківо-Чорнобильського відділу прокуратури про те, що ОСОБА_3 звернувся до органів прокуратури із заявою про перешкоджання йому спілкуватися з його дитиною. Відповідь було надано з усіма доданими доказами.

Від директора школи до Служби надійшло повідомлення про те, що 06 березня приходив до школи ОСОБА_3 із своєю дружиною і намагалися дитині, ОСОБА_25 дати пакет з цукерками. Дитина брати не хотіла, пішов в туалет, але теперішня дружина відповідача пішла за ним і віддала йому той пакет. Оскільки дитина цукерок брати не хотіла, а тому цукерки були роздані дітям в класі.

На наступний день Службою було здійснено телефоний дзвінок до ОСОБА_24 з метою дізнатися про стан дитини, на що вона відповіла про те, що стан дитини задовільний, він плакав і не виходив із своєї кімнати.

Служба звернулася до Іванківської районної ради до психолога для того, щоб він дав відповідне заключення, яке додано до матеріалів справи.

Служба вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно своєї малолітньої дитини, ОСОБА_5 .

Неповнолітній ОСОБА_5 пояснив суду, що проживає з бабусею з двох років. З татом ніколи не спілкувався. Батько ніколи не приїжджав, не телефонував, до школи не приходив. Все йому купувала мама та бабуся. Один раз приїжджав батько на його день народження і подарував іграшку. Де проживає батько він не знає. Про те, що батько має іншу сім`ю, він дізнався лише в цьому році, коли він приїжджав із своєю дружиною та дитиною до нього в школу.

Він з батьком не хоче бачиться, не чути його. Батько із своєю дружиною пропонував різні іграшки. Хоче проживати з бабусею, до тата йти не хоче. Вчиться нормально.

Педагог ОСОБА_4 дала в судовому засіданні висновок, що під час допиту неповнолітньої дитини тиску на нього з боку інших учасників судового процесу не було.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її рідною тіткою. В 2010 році коли ОСОБА_8 розлучилася з ОСОБА_3 вона переїхала разом із своїм сином до своєї матері, ОСОБА_24 в с.Запрудка Іванківського району. ОСОБА_8 працювала в пожежній частині, підробляла шляхом продажу ягодів, грибів. Дитина була всім забезпечена. Крім того, вели спільне господарство. Ніколи ОСОБА_3 вона в сім`ї ОСОБА_27 не бачила, зі слів ОСОБА_28 та ОСОБА_24 про нього ніколи не чула про те, що він можливо приїжджав та щось привозив, або щось дарував своїй дитині, чи спілкувався з ним.

В липні 2018 року вона зустрілася в смт.Іванків, біля райвідділу поліції, з ОСОБА_3 , який розповів про те, що йому не дозволяють бачитися з дитиною. Вона зателефонувала в с.Запрудка і до них привезли ОСОБА_5. ОСОБА_3 запитав в дитини чи він знає, що це його батько, а потім запитав чи ОСОБА_5 не палить цигарки. Діалог був дуже короткий, а потім дитина поїхала додому.

Її син ходить разом в один клас з ОСОБА_29 і розповідав про те, що в березні 2019 року приїжджав до школи батько ОСОБА_5 і зробив скандал, розмовляв на повишеному тоні, зірвав урок і діти були дуже налякані.

Від ОСОБА_28 вона чула, що ОСОБА_3 не сплачує їй аліментів.

На батьківських зборах ніколи не бачила ОСОБА_3 Всі витрати бабуся брала на себе. Дитина нічим не відрізняється від інших дітей, ОСОБА_5 всім забезпечений.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 є її сусідкою та рідною тіткою. Коли приїжджав ОСОБА_3 до ОСОБА_24 , то робив скандали. Бачила перший раз на похоронах ОСОБА_28 , а потім коли зробив скандал. Зі слів, знає, що ОСОБА_3 ніколи ніякої допомоги не надавав, аліменти не сплачував. Всім потрібним дитину забезпечували мати та його бабуся.

Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні пояснила суду, що вона є сусідкою ОСОБА_32 . ОСОБА_3 приїжджав один раз коли зробив скандал, побив ОСОБА_21 . Допомоги від ОСОБА_3 ніколи вона не бачила і не чула про те, що він що-небудь давав своїй дитині. ОСОБА_8 проживала в с.Запрудка з 2010 року разом із своєю матір`ю та сином. Всім необхідним, дитину забезпечувала мати та бабуся.

Свідок ОСОБА_33 пояснила суду, вона є дружиною ОСОБА_3 Перший раз ОСОБА_3 зустрівся із своїм сином в 2010 році на його день народження. В кінці вересня-початок жовтня 2010 року, ОСОБА_3 разом із своєю матір`ю їздив в с.Запрудка. Там їх побили, про що була написана заява до поліції. Крім того, мати знімала побої.

В 2011 році ОСОБА_3 їздив до смт.Іванків і там зустрічався з ОСОБА_16 та сином, гуляли по центральній площі смт.Іванків.

Приїжджав до садочка, в який ходила дитина, однак побачитися з сином не мав змоги, оскільки ОСОБА_5 заховали. Приїжджала ОСОБА_8 і вчинила скандал з питань чого він приїхав.

Приїжджав також в село, але дитину не бачив. Приходив в школу і там, з дозволу класного керівника, спілкувався з сином.

Коли було св`ято в селі Запрудка, вона разом з своїм чоловіком приїжджали, щоб побачити дитину. Дома нікого не було. Повертаючись назад, були зупинені невідомим автомобілем, з якого вийшов чоловік і погрожував, щоб вони більше сюди не приїжджали.

Після четвертого класу ОСОБА_3 , років півтора, взагалі не бачив ОСОБА_5 .

Були на похоронах, спілкувалися з дитиною до того часу, поки не прийшла бабуся, яка повідомила, що це батько, який хоче його вкрасти.

ОСОБА_1 пропонувала відмовитися офіційно від дитини, та встановити час спілкування з ним.

Приїжджали в школу, був урок фізкультури. Гралися, дітям дуже сподобалося. ОСОБА_5 батька не боявся. На той час була донька ОСОБА_34 . ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_34 гралися у футбол, між ними були дуже гарні відносини. Гроші залишали кошти класному керівникові для передачі батьківському комітету на класні потреби. В той день ОСОБА_3 подарував ОСОБА_25 електронний годинник з влаштованим телефоном, але в грудні місяці ОСОБА_1 повернула назад.

Був конфлікт з дитиною один раз в школі, під час якого ОСОБА_3 намагався довести, що він батько і має намір бути із своїм сином.

Особисто вона була пристуня при розмові ОСОБА_3 з ОСОБА_16 , яка не була проти побачень батька з сином, але дуже боялася, що чоловік забере ОСОБА_5 , оскільки має свою сім`ю і дитину.

Після смерті ОСОБА_28 ОСОБА_3 близько 10 разів намагався відвідувати дитину.

Щодо перешкоджання бачитися з дитиною була подана заява до поліції у вересні місяці 2010 року.

Добровільно ОСОБА_3 давав кошти ОСОБА_35 , яку суму вона не знає.

В школі ОСОБА_3 на лінійках, на батьківських зборах не був присутній.

Щодо оздоровлення ОСОБА_5 , то один раз, коли дитина була в першому класі, пропонувалося поїхати оздоровити сина, однак ОСОБА_8 категорично була проти.

Про всі конфлікти ОСОБА_3 з ОСОБА_16 , ОСОБА_32 вона знає зі слів свого чоловіка.

ІІІ. Встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідач та дочка позивача ОСОБА_6 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.3).

Батьки дитини перебували в шлюбі з 06.08.2005 року по 30 липня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 та рішенням Солом`янського районного суду м.Києва (а.с.4, 5).

Після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_36 змінила своє прізвище на дошлюбне « ОСОБА_27 », що підтвержується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_3 (а.с.6).

Мати дитини, ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.7).

Позивач є бабусею малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 та свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_5 (а.с.3, 23).

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Вишгородському ОУ ПФУ (Іванківське відділення) і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання як інвалід ІІ групи, що постраждав внаслідок аварії на ЧАЕС за спискою №1 і її розмір доходу за період лютий-липень 2018 року становить 53331,12 грн. (п`ятдесят три тисячі триста тридцять одна гривня дванадцять копійок), що підтверджується довідкою №538/06 від 30.07.2018 року (а.с.8).

Перебування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на повному утриманні його матері, ОСОБА_6 , 1985 р.н., до дня її смерті, підтверджується довідкою ІВанківської селищної ради за № 2224 від 30.07.2018 року (а.с.9).

Орган опіки і піклування - служба у справах дітей та сім`ї Іванківської РДА Київської області прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача з метою соціального захисту малолітнього, забезпечення державних гарантій на виховання та розвиток, відповідно до європейських стандартів, ратифікованих Україною (а.с.38-39).

Актами обстеження матеріально-побутових умов проживання від 30.07.2018 року та 03.09.2018 року підтверджується факт проживання дитини з позивачем та той факт, що відповідач не приймає участі у вихованні сина (а.с.10, 40).

Належне приділення уваги дитині, ОСОБА_37 , щодо його виховання бабусею, ОСОБА_32 та його мамою підтверджується характеристиками із школи, де навчається ОСОБА_5 та довідкою з дитячого садочка, який він відвідував(а.с.12, 53, 81, 82).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_31 , ОСОБА_30 підтвердили факт проживання малолітнього ОСОБА_5 з позивачем. Мати хлопчика померла, батько життям дитини не цікавиться взагалі.

Відповідно до приписів статті 171 Сімейного кодексу України при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав має бути заслухана думка дитини, яка може її висловити.

З пояснень, наданих в судовому засіданні, неповнолітньою дитиною, ОСОБА_15 слідує, що він не бажає спілкуватися, проживати із своїм батьком ОСОБА_3

Відповідачем доказів, які б спроспростовували докази позивача, не було надано.

Відзив ОСОБА_3 до суду не надіслав. Надане ним після проведення підготовчого судового засідання, заперечення на позовну заяву судом не прийнято, оскільки дане заперечення надано після проведення підготовчого судового засідання, на якому був пристуній і сам відповідач.

ІV. Оцінка Суду.

А. Загальні принципи.

В даній ситуації Суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку, вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

А в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, Суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав малолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).

Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Б. Застосування вказаних принципів в даній справі.

1). Чи здійснювалось втручання «згідно із законом».

Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідачів законом» Суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167).

Зокрема, відповідно до статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої).

Тому, для Суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.

2). Чи відповідало втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції.

Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) Суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і, відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8.

3). Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним).

Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві», Суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України).

Так, відповідачу, як батьку неповнолітньої дитини в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України).

Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На думку Суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Повертаючись до обставин даної справи Суд підкреслює, що матеріалами справи підтверджуються, що відповідач фактично з моменту розірванн шлюбу з ОСОБА_16 , тобто з 30 липня 2010 року, ОСОБА_3 самоусунувся від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, її матеріального утримання, духовного розвитку, дитиною взагалі не цікавився.

Суд звертає увагу, що взаємовідносини між дитиною та батьком склались таким чином, що дванадцятирічна дитина починаючи з трьох років свого життя проживала разом з мамою та бабусею, а після смерті матері - з бабусею, тому в даній ситуації Судом будуть враховані «інтереси дитини» в широкому розумінні на поняття сім`ї (стаття 5 Конвенції про права дитини).

Зокрема, в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у батька, оскільки вона з ними не проживає протягом тривалого часу.

Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між ним та дитиною.

Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни його поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169).

Додатково Суд враховує, що на даний час правовий статус дитини чітко не визначений, а позбавлення батьківських прав буде сприяти дитині визначити її правовий статус, як захищеної групи осіб і отримати відповідну соціальну допомогу від держави, чого вона на даний час з вини батька позбавлена.

З огляду на те, що розлучення з батьком має проводитися лише в крайньому випадку, тому перш ніж вдатися до позбавлення батьківських прав в даній ситуації Судом була перевірена можливість застосування менш радикальних заходів. Зокрема враховано, що держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину.

Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, Суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і, в такому випадку, Судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)).

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо її утримання.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З матеріалів справи слідує, що позивач з урахування уточнених позовних вимог, просить стягувати з ОСОБА_3 на користь малолітнього сина ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі первинного позову і до досягнення ОСОБА_5 повноліття, шляхом перерахування сум аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають до повного задоволення.

Позовні вимоги в частині встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_5 та призначення йому опікуном його бабусю, ОСОБА_1 не підлягають до задоволення, оскільки встановлення опіки над малолітньою особою проводиться Органом опіки та піклування, що передбачено ст.61 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З наданого позивачем посвідчення серії НОМЕР_6 , ОСОБА_1 являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС 1 категорії (а.с.16).

Відповідно п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, віднесені до 1 та 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вимогою ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, як позивач, є особою, яка потерпіла від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп. (768,40 грн. - за позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав та 768,40 грн. - за стягнення аліментів) на користь держави слід стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 1, 9 Конвенції про права дитини, статтями 164-166 СК України, статтями 10, 12. 13, 18, 76-89, 141, 258-268, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської РДА про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задовольнити частково.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Києва, гр. України, (паспорт НОМЕР_7 , виданий 26.06. 1997р. Ватутінським РВ ГУ МВС України у м.Києві), картка платника податків № НОМЕР_8 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , - позбавити батьківських прав у відношенні сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4

Дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передати під опіку органу опіки та піклування.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , гр. України, (паспорт НОМЕР_7 ,виданий 26.06. 1997р Ватутінським РВ ГУ МВС України у м.Києві ), картка платника податків № НОМЕР_8 , уродженця м.Києва, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , не працює, на користь та утримання сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,аліменти в розмірі 1/4 частини доходів(заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову - 06 серпня 2018 року, до повноліття дитини,шляхом перерахування сум аліментів на особистий рахунок ОСОБА_5 у відділенні Державного ощадного банку України.

В решті вимог,- відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1(один) місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь держави судовий збір в сумі 1536 грн. 80 коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст виготовлено 19 вересня 2019 року

Суддя: Н.А. Тетервак