Справа № 202/8237/19
Провадження № 2-з/202/116/2019
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

11 грудня 2019 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Бєсєди Г.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, заборони будь яким особам вчиняти будь які дії направлені на реалізацію, відчуження квартири та зупинення електронних торгів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області про визнання права власності та зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області про визнання права власності та зняття арешту з майна.

10 грудня 2019 року позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, заборони будь яким особам вчиняти будь які дії направлені на реалізацію, відчуження квартири та зупинення електронних торгів щодо реалізації квартири.

Підставою забезпечення позову позивачем зазначено те, що з відповідачем ОСОБА_2 вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2004 року. 13 березня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі продажу 13/200 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою державного виконавця було накладено арешт на зазначену квартиру. Наразі квартиру виставлено на реалізацію на електронних торгах. Зазначає, що квартира є спільним майном подружжя та він є власником 1/2 частини вищевказаної квартири. Наголошує, що реалізація квартири на електронних торгах, може утруднити виконання рішення суду, а також порушити його права.

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову та доданими до заяви документами, суд приходить до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити та заборона їх відчуження жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову у обраний позивачем спосіб суд враховує наступне.

У статті 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині четвертій статті 65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Аналогічна правова позиція викладена Верховний Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-539цс16.

Предметом спору є визнання права власності на 1/2 частину квартири та звільнення її з-під арешту.

З матеріалів долучених до позовної заяви вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59240381 про стягнення з ОСОБА_2 за кредитним договором, укладеним із Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», боргу у сумі 12 923, 77 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області від 19 червня 2019 року виконавче провадження № 59240381 та виконавче провадження № 59376888 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованості в сумі 179 664, 53 грн. об`єднані у зведене виконавче провадження № 59385932.

В межах виконавчого провадження винесено постанову про опис та арешт майна від 01 липня 2019 року.

Суд враховує ту обставину, що в інтересах сім`ї одним із подружжя може укладатись як договір купівлі-продажу, так і кредиту (позики), в обох випадках цивільні права та обов`язки за договором виникають в обох із подружжя.

При цьому, у частині другій статті 65 СК України встановлено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Арешт на квартиру накладено в межах виконання рішень суду, які набрали законної сили та підлягає виконанню. Окрім цього, у виконавчому провадженні позивач є також боржником перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева».

При вирішенні заяви про забезпечення позову суду не доведено, що між сторонами дійсно виник спір, а невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, заборони її реалізації та зупинення продажу впливатиме на ефективність захисту та унеможливить виконання рішення суду про задоволення вимог позову.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, суд приходить до висновку про необґрунтованість поданої заяви, а відтак заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260-261, 263, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, заборони будь яким особам вчиняти будь які дії направлені на реалізацію, відчуження квартири та зупинення електронних торгів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області про визнання права власності та зняття арешту з майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Г.В. Бєсєда