Справа № 438/892/19
Провадження № 2-з/438/12/2019
УХВАЛА

27 липня 2019 року м.Борислав

Суддя Бориславського міського суду Львівської області Слиш А.Т., розглянувши заяву ОСОБА_1 від 26.07.2019 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

26 липня 2019 року до Бориславського міського суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. У позовній заяві позивач просить у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право особистої власності на Ѕ частку житлового будинку з надвірними побудовами, що на АДРЕСА_1 ; Ѕ частку житлового будинку на АДРЕСА_2 ; Ѕ частку земельної ділянки площею 0,12 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер НОМЕР_1 , що у АДРЕСА_3 Східниця АДРЕСА_4 .

Одночасно з позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення її позову та накласти арешт (заборону відчуження) на все рухоме і нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви позивач покликається на те, що їй стало відомо, що відповідач вчиняє дії щодо відчуження майна, вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Тому такий вид забезпечення позову є співрозмірним позовним вимогам, відповідає виду забезпечення позову, який просить застосувати.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, провадження за якою станом на 27 липня 2019 року не відкрито, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеного в постанові №6-605цс16 від 25.05.2016, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з постановою, є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з цим, закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Однак будь-яких доказів, якими підтверджується, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, позивач не надала. Подана позивачем заява базується на необґрунтованих припущеннях заявника щодо можливості відчуження відповідачем майна. При цьому позивач не вказує щодо якого саме майна відповідач вчиняє дії щодо відчуження. Крім цього, у позовній заяві позивач заявила вимоги щодо нерухомого майна: двох житлових будинків та земельної ділянки, однак, ставить питання про накладення арешту (заборону відчуження) всього рухомого і нерухомого майна, що належить відповідачу, що є неспівмірним із заявленими позовними вимогами.

Крім цього, вважаю необхідним зазначити, що особливістю нерухомого майна є те, що його пересування, приховування чи зникнення не можливе. Тому, на думку суду, у випадку задоволення позовних вимог, не забезпечення даного позову не зможе утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позивач в такому разі зможе звернутися до суду із позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, тощо.

З урахуванням викладеного суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, оскільки заявник не зазначила, а судом не встановлено обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 від 26.07.2019 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А.Т.Слиш