Справа №461/928/19>
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року Галицький районний суд м. Львова

у складі головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі:

секретаря судового засідання Збожної О.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Маланюка ОСОБА_4 .,

розглянувши у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Романчук-Василик Вікторія Романівна, про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, встановив:

1. Позовні вимоги

Позивач ОСОБА_1 08 лютого 2019 року звернувся до суду з відповідним позовом. Після уточнення позовних вимог, у позовній заяві позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його двоюрідний брат ОСОБА_5 . 7 грудня 2018 року він склав заяву про прийняття спадщини та направив її засобами поштового зв`язку на адресу приватного нотаріуса Романчук-Василик В.Р. Однак, даний лист йому було повернуто двічі у зв`язку з неврученням адресату. Лише 05 лютого 2019 року вказана заява була здана до нотаріуса, але вже після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини. Посилаючись на норми Цивільного Кодексу України, просить суд визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, як такі, що не залежали від нього. Крім того, перелічує родинні зв`язки та вказує, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є його двоюрідним братом по батьковій лінії. Зважаючи на той факт, що право на спадкування після смерті його двоюрідного брата ОСОБА_7 , у нього виникне лише після встановлення у судовому порядку факту родинних відносин, отже вказаний факт родинних відносин, на його думку, підлягає встановленню саме у позовному провадженні, оскільки породжує право на спадкування. Крім того, наявний спір, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на квартиру відсутні, просить встановити факт родинних відносин для отримання права на спадкування після смерті двоюрідного брата за правилами статей 1216, 1218, ч. 1 1222, ч. 2 ст. 1223, 1258, ч. 4 ст. 1266, 1263 та частини 4 статті 1266 Цивільного Кодексу України.

2. Відомості про заяви та клопотання учасників справи

18 лютого 2019 року, 28 лютого 2019 року та 11 березня 2019 року ухвалами суду було відмовлено у задоволенні заяви позивача та його представника про забезпечення позову.

13 березня 2019 року ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит в судовому засіданні свідків та витребування у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Романчук-Василик В.Р. копії спадкової справи.

За заявою ОСОБА_3 ухвалою суду від 13 березня 2019 року його було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

08 квітня 2019 року у підготовчому судовому засіданні за клопотанням позивача відбулася заміна відповідача з територіальної громади міста Львова на ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 31 травня 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження у справі.

3. Позиції сторін під час судового провадження

Позивачв судовому засіданні зазначив, що померлий ОСОБА_6 є його двоюрідним братом з яким існували теплі родинні стосунки, які підтверджуються як письмовими доказами так і показами свідків. Вважає, що відповідач знайомив його з так званими «знахарями» для лікування, які негативно впливали на ОСОБА_8 , внаслідок чого останній склав заповіт не на нього, а саме на відповідача. ОСОБА_6 нічого не повідомив позивачу про складення ним заповіту. Про його існування позивача повідомив відповідач у день смерті ОСОБА_8 . Крім того, представник позивач вказав, що ОСОБА_6 заповів майно « ОСОБА_9 », тоді як відповідач у справі є зовсім інша особа з прізвищем « ОСОБА_10 ». Виключно позивач є двоюрідним братом померлого і саме він має право на спадкування, а не відповідач. Строк для подачі відповідної заяви на спадкування пропущений ним з поважних причин, які зазначені у позові. Просили врахувати, що позивач приблизно 5-6 разів приходив до нотаріуса, однак останнього не було на роботі.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_3 зазначив, що за процесуальною заявою позивача він був залучений як відповідач у даній справі. Просив у позові відмовити, оскільки позивач у позові не вказав, чому саме він повинен бути відповідачем, в який спосіб його право порушене, невизнане чи оспорене. Приватний нотаріус підставно відмовив позивачу у задоволенні його заяви, так як померлим складений заповіт на його ім`я. Звертає увагу, що про існування заповіту позивачу відомо. Право на спадкування після смерті ОСОБА_7 у позивача не виникло, що підтверджено нотаріусом у письмовій відповіді на його адресу. Звернув увагу, що ним не оспорюється ні пропуск строку із заявою про прийняття спадщини, ні родинні стосунки позивача з покійним ОСОБА_5 , так як він спадкує майно за заповітом відповідно до вимог чинного законодавства

У судовому засіданні відповідач та його представник повідомили, що їм відомо, що позивач та померлий ОСОБА_6 є братами, але рівень спорідненості зазначити не можуть. Відповідач вказав, що вони тривалий час товаришували з померлим, він організовував його поховання. Про існування заповіту на його користь він повідомив позивача у день смерті ОСОБА_7 . В подальшому, вживав дії, передбачені законодавством по прийняттю спадщини та її оформленню у встановленому порядку. Саме від нотаріуса йому стало відомо про позов і він звернувся до суду з заявою про залучення його у якості третьої особи на стороні відповідача. Поважності причин пропуску позивачем не наведено, а ті, на які посилається, не є такими. Просили врахувати, що позивач не є спадкоємцем, відмова нотаріуса у оформленні права на спадщину мотивована не пропуском строку на спадкування, а наявністю заповіту. Крім того, позивач не надав належних та допустимих письмових доказів, що він є двоюрідним братом ОСОБА_7 . У задоволенні позову просили відмовити.

Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Романчук Василик В.Р. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи без його участі.

4. Мотиви суду при прийнятті рішення.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку зі втратою годувальника. Згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки. Тобто, від таких юридичних фактів залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 1217 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) спадкування може здійснюватися за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 1223 цього Кодексу в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261 1265 ЦК України.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті (ст. 1233 ЦК України).

Як було з`ясовано в судовому засіданні, позовні вимоги позивача стосуються його незгоди з існуванням заповіту щодо іншої особи, про що ним неодноразово зазначалося в судовому засіданні. На підтвердження позовних вимог позивачем було надано суду:

- заяву про прийняття спадщини від 05 лютого 2019 року. Справжність підпису позивача на заяві засвідчено приватним нотаріусом у встановленому законом порядку. В заяві позивач стверджує, що приймає спадщину після смерті свого двоюрідного брата ОСОБА_5 . Інших спадкоємців, передбачених законом, а саме ст. 1241 ЦК України немає. Зміст статей 1223, 1265-1270, 1272-1275, 1281, 1285, 1296, 1297 Цивільного Кодексу України йому нотаріусом роз`яснено;

- документи про направлення 27 грудня 2018 року заяви на адресу нотаріуса. 03 січня 2019 року відправлення не вручене під час доставки із зазначенням «інші причини». 14 січня 2019 року повторний лист з його заявою направлений нотаріусу про що свідчать поштові квитанції;

- довідка з місця проживання про склад сім`ї і прописки, яка свідчить, що в приватизованій квартирі проживав власник, який був там зареєстрований , а саме померлий ОСОБА_6 ;

- витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно якого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (номер актового запису 352). Про даний факт свідчить також лікарське свідоцтво №569/18 від 13 липня 2018 року;

- свідоцтво про народження ОСОБА_5 де його батьками зазначені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ;

- свідоцтво про народження ОСОБА_1 де його батьками зазначені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;

- посвідку про народження ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), де його батьками зазначені ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ;

- свідоцтво про народження ОСОБА_17 де її батьками зазначені ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ;

- письмову заяву на адресу суду від ОСОБА_20 , що він є рідним дядьком померлого ОСОБА_8 ;

- перелік близьких родичів під час оформлення документів для виїзду за кордон;

- свідоцтво про право власності на квартиру померлого;

- сімейні фото та свідоцтво про хрещення (що ОСОБА_6 є хрещеним батьком сина позивача);

- лист від 07 лютого 2019 року, яким позивач був повідомлений, що приватний нотаріус Романчук-Василик В.Р. 26 липня 2018 року завів спадкову справу №18/2018 (номер у спадковому реєстрі 62761265) після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Йому було роз`яснено, що відповідно до частини 1 статті 1223 та частини 1 статті 1241 ЦК України він не має права на спадкування. В наданні іншої інформації відмовлено у зв`язку з нотаріальною тайною.

В судовому засіданні за клопотанням позивача, відповідно до вимог ЦПК України, були допитані свідки. Свідок ОСОБА_21 повідомив, що працював разом з позивачем та померлим. І йому відомо з їх слів, що вони були двоюрідними братами. Свідок ОСОБА_22 , який є другом позивача, повідомив, що йому відомо зі слів позивача, що останній та померлий ОСОБА_23 є двоюрідними братами. Він був знайомий з померлим, зустрічалися на родинних святах. Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 (мати, дружина та син позивача) зазначили, що померлий та позивач були двоюрідними братами. ОСОБА_6 при житті з ними мав родинні стосунки та був хрещеним сина.

При цьому, з отриманої судом копії спадкової справи №18/2018 вбачається, що ще ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 , який мешкав в АДРЕСА_1 (що співпадає з іншими документами), заповів все своє майно, де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати, і на що за законом він матиме право ОСОБА_3 . Оригінал заповіту був наданий відповідачем під час судового провадження для огляду.

Таким чином, оскільки існує заповіт, який в установленому порядку не визнаний недійсним, в тому числі з підстав про які зазначав позивач, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовної вимоги про встановлення факту родинних стосунків для отримання права на спадкування.

Про існування заповіту, як зазначив позивач у судовому засіданні, йому було відомо з дня смерті ОСОБА_7 з повідомлення відповідача. Таким чином, нотаріус відповідно обґрунтовано та законно відмовив позивачу у оформленні права на спадкування з посиланням на відповідні норми ЦК України. Тільки за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. У п`яту чергу право на спадкування за законом також одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцями слід вважати неповнолітню або непрацездатну особу (жінку, чоловіка при досягненні відповідно 55 і 60 років, інвалідів I, II і III груп), яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

Суд не погоджується з позицією позивача та його представника, що спадкоємцем за заповітом є інша особа ніж відповідач у справі, оскільки у заповіті вказано: «заповідаю… ОСОБА_3 », а прізвище відповідача « ОСОБА_10 ». Під час формулювання змісту заповіту нотаріусом підставно допущене відмінювання прізвища відповідно до правил української мови. На підтвердження зазначеного у спадковій справі є в наявності копія паспорту відповідача.

Крім того, нормами ст. 319 ЦПК України встановлено, що у змісті рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Таких належних та допустимих доказів суду надано не було, а позивач, у разі необхідності, не позбавлений можливості отримати у компетентних органів у встановленому законом порядку певні документи, що посвідчать його родинні стосунки з померлим ОСОБА_26 . В матеріалах справи відсутні відомості що позивач взагалі звертався за їх отриманням. Наданий суду лист від 21 грудня 2018 року на адресу позивача, згідно якого вбачається, що книги актових записів про народження громадян по м. Козятин Вінницької області за 1931 рік в архіві на зберіганні немає, у зв`язку з чим неможливо видати довідку про народження ОСОБА_11 , свідчить лише про спробу отримати відомості позивачем щодо себе.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У ч. 1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК установлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п .24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Оскільки позивач, у зв`язку з наявністю заповіту померлого на іншу особу, не отримав статус спадкоємця, не можуть бути задоволені і його вимоги про визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплачена позивачем сума судового збору розподілу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Романчук-Василик Вікторія Романівна, про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити повністю.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 23 липня 2019 року проголошено його вступну та резолютивну частини.

Повний текст рішення складений 01 серпня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Д. Фролова