Справа №: 398/4269/18
провадження №: 2/398/456/19
"10" грудня 2019 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Коліуш Г.В., з участю секретаря судового засідання Замкової Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Відділ примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області про визнання права власності на земельну ділянку,
представника позивача - ОСОБА_3 ,
Позивач звернулася до суду з позовом про визнання право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акту від 25.07.2008 КР 042892, що видане на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.04.2008 р. №2-1411/08р. за ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.05.2012 року Кіровоградською філією ТОВ «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП» проведено прилюдні торги з продажу арештованого майна боржника, що було предметом іпотеки та яке належало ОСОБА_2 , а саме житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 . Згідно договору №12-015-12 від 07.03.2012 року про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області передав на реалізацію з прилюдних торгів - ТОВ «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП», в особі директора Кіровоградської філії ТОВ «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП» Бондарчука Віталія Романовича, арештоване майно боржника - ОСОБА_2 , а саме житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , що був предметом іпотеки. Зазначений житловий будинок належав ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2008 року №3403, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Куліш Л.Г. та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 21.08.2008 року за реєстраційним № 3092128. На підставі акту про реалізацію предмета іпотеки приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Чернишовим С.С., видано свідоцтво від 24.07.2012 року за реєстраційним №1007, де зазначено що, ОСОБА_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності майно, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.08.2019 року було замінено первісного відповідача ОСОБА_4 на належного відповідача - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), оскільки з договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.08.2008 року вбачається, що власником земельної ділянки є ОСОБА_2 .
Позивач в судове засідання не з`явилась, про час, місце і дату судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, заяв чи клопотань не подала.
Представник позивача ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилась, про час, місце і дату судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, заяв чи клопотань не подала.
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час, місце і дату судового засідання повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, враховуючи приписи ст.128 ЦПК України, причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надав.
Представник Відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.
Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Всебічно, повному, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.08.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Куліш Л.Г., ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою-характеристикою Олександрійського комунального міжміського бюро технічної інвентаризації №005274, №2415 від 01.08.2008 року, 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Олександрійської міської ради 21.06.2005 року на підставі рішення виконкому Олександрійської міськради №63 від 10.02.2005р. та 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на підставі мирової угоди затвердженої ухвалою суду від 13.03.2008 року.
Відповідно до свідоцтва про право власності виданого виконкомом Олександрійської міської ради 21.06.2005 року на підставі рішення виконкому Олександрійської міськради №63 від 10.02.2005р. ОСОБА_4 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №20365998 від 21.08.2008 року інформація про заборону, арешт нерухомого майна, а саме: житлового будинку за АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_4 відсутня.
Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів №6404215 від 21.08.2008 року, до Державного реєстру правочинів внесено реєстраційний запис за №3092128 від 21.08.2008 року про реєстрацію договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Згідно довідки голови квартального комітету №11 від 20.08.2008 року ОСОБА_4 , 1945р.н., проживає в АДРЕСА_1 , по даній адресі ніхто не прописаний і не проживає.
Відповідно до свідоцтва, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського нотаріального округу Чернишовим С.С. від 24.07.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №1007, відповідно до ст.. 66 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у Кіровоградській області А.Л. Проценком 28 травня 2012 року, ОСОБА_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , податковий номер НОМЕР_2 , належить на праві власності майно, що складається з: житлового будинку з господарськими спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно акту про реалізацію предмета іпотеки від 28.05.2012 року арештоване майно, а саме, житловий будинок з господарськими спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 та є предметом іпотеки було реалізовано на прилюдних торгах 21.05.2012 року та переможцем прилюдних торгів стала ОСОБА_5 .
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , 23 лютого 2013 року було укладено шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після укладення шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_8 .
Відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 квітня 2008 року було визнано дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0867 гектара, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 20 лютого 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 та визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,0867 гектарів, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала відповідачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 27.01.1997 року серії КР №1854, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради за №18 від 23.01.1997 року.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 140513571 від 08.10.2018 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 238,6 кв.м, житловою площею 72,3 кв.м, що складається з житлового будинку літ. А, сараю-літньої кухні літ. Б, вбиральні літ. В, водопровід - літ. В, свердловини - літ Г, огорожа - №1-5.
Відповідно до довідки Відділу земельних ресурсів у місті Олександрії Головного управління земельних ресурсів у Кіровоградській області від 08.08.2008 року, за даними відділу земельних ресурсів у місті Олександрія наявні обтяження (обмеження), щодо користування земельною ділянкою площею 853,82 кв.м, за адресою - АДРЕСА_1 відсутні.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі № 6-253цс16.
Аналогічна правова норма закріплена ст. 377 ЦК України відповідно до якої до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Аналіз змісту норм ст. 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені вище норми, закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч. 4 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.
При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Такої правової позиції дотримується й Верховний Суд, зокрема в постанові від 04 лютого 2019 року по справі № 463/1696/15-ц, Верховний Суд зазначив, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року в справі №902/341/17 вказав, що виходячи з положень ст. 377 ЦК України, статей 120, 125 ЗК України та принципу слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована, слід дійти висновку, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі, з усіма притаманними для власності складовими - володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні.
Отже, враховуючи, що до позивача у зв`язку з переходом права власності на жилий будинок АДРЕСА_1 перейшло право власності й на земельну ділянку площею 853,82 кв.м., з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій розміщений житловий будинок, тому позов підялгає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 4, 6, 7, 12, 13, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання зареєстроване у встановленому порядку: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_3 , адреса робочого місця: АДРЕСА_4 .
ОСОБА_9 , робочого місця: АДРЕСА_5 .
ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Суддя Коліуш Г.В.