КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2019 року

м. Київ

справа №759/12812/18

провадження № 22-ц/824/9264/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник відповідача ОСОБА_2.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни

на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2019 року /суддя Ул`яновська О.В./

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 13.02.2017 у розмірі 64 431 грн 77 коп.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 91-93/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» - Крилова О.Л. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що відповідач своїм підписом під анкетою-заявою висловила згоду на укладення договору приєднання, ознайомилась і погодилась на умови та правила надання банківських послуг, тобто сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору. Відсутність підпису позичальника під умовами та правилами надання банківських послуг не свідчить про те, що вона не була з ними ознайомлена. Зміна тарифів, зокрема розміру процентної ставки, також передбачена умовами та правилами надання банківських послуг, з вимогою про розірвання договору відповідач не зверталась, продовжуючи користування кредитними коштами, а отже прийняла тарифи. Судом першої інстанції не перевірено належним чином розрахунку заборгованості та не надано оцінки користуванню відповідачем кредитними коштами, що підтверджується банківською випискою, яка має статус первинного документа та додатково свідчить про погодження з умовами договору.

Представник відповідача звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, вказуючи на безпідставність її доводів. Зазначала про те, що рішення судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. Наголошувала на правильності висновків суду про те, що відсутні докази того, що саме видана відповідачу картка передбачена умовами Заяви, не надано доказів строку її дії, зарахування коштів на картку. Також наголошувала на правовій позиції ВП Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17 про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, яка з`явилась у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню з ухваленням рішення про часткове задоволення позовних вимог, на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 13.02.2017 р. було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. /а.с. 5/

Відповідно до розрахунку заборгованості, витрати, здійснені ОСОБА_1 по кредитному договору складають:

- тіло кредита 27 168, 72 грн;

- нараховані відсотки 5 658, 79 грн;

- нарахована пеня 28 059, 89 грн;

- заборгованість по судовим штрафам 3 544, 37 грн.

Всього заборгованість складає 64 431, 77 грн. /а.с.4/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався ст. 1054 ЦК України про те, що, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки; ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України про те, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що за умовами заяви позичальника, остання разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а долучений позивачем до матеріалів позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не містить підпису позичальника, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Окрім того, судом першої інстанції зроблено висновок, що позивачем не надано доказів того, що відповідна Картка передбачена умовами Заяви, була видана відповідачу, як і відомостей, що підтверджують строк дії Картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. При цьому, матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 64431 грн 77 коп., враховуючи що згідно анкети-заяви, в пункті «Бажаний кредитний ліміт на платіжну картку Кредитка «Універсальна» не значиться, а відповідно до позовної заяви позивачем зазначено про отримання відповідачем кредиту у розмірі 1400 грн 00 коп. Також, позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції не було враховано висновків, зроблених в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Приватбанк» про визнання транзакцій недійсними та повернення коштів №759/10772/17.

На розгляді апеляційної інстанції знаходилась справа про оскарження ОСОБА_1 транзакції щодо переказу коштів 26 травня 2017 р. за платіжною карткою «Універсальна Gold» № НОМЕР_1 у розмірах 2 799 грн 80 коп., 2 919 грн 80 коп., 11 647 грн 17 коп., загальною сумою 17 366 грн 77 коп. недійсними та зобов`язання відповідача повернути кошти на кредитний картковий рахунок; скасувати нараховані відсотки за користування наданими кредитними коштами, отриманими в межах встановленого кредитного ліміту по картковому рахунку № НОМЕР_1 та штрафні санкції (штраф, пеня) і комісійні нарахування, здійснені внаслідок безпідставного нарахування кредитної заборгованості, а також нараховані щомісячні платежі за сервісом «Оплата частинами».

Суд першої інстанції був обізнаний про розгляд справи, оскільки стороною відповідача було подано клопотання про зупинення розгляду справи. /а.с. 39/

Водночас, судом першої інстанції ухвалено рішення, без врахування встановлених обставин при розгляді апеляційним судом вище названої справи.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 13 лютого 2017 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, де вказано, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між сторонами договір про надання банківських послуг.

Сторони визнали, що позивачу була видана платіжна картка «Універсальна Gold» № НОМЕР_1 , на яку був встановлений кредитний ліміт у розмірі 1 400 грн.

Тому, є неспроможними висновки суду першої інстанції про відсутність доказів видачі картки, кредитного ліміту, зарахування коштів.

Також судом встановлено, що 24 травня 2017 року кредитний ліміт банком у односторонньому порядку був збільшений до 15 000 грн., законність збільшення ліміту в односторонньому порядку підтверджена висновками, викладеними судом апеляційної інстанції у справі №759/10772/17. Також судом відмовлено у визнанні недійсними транзакцій щодо переказу коштів 26 травня 2017 р. за платіжною карткою «Універсальна Gold» № НОМЕР_1 у розмірах 2 799 грн 80 коп., 2 919 грн 80 коп., 11 647 грн 17 коп., загальною сумою 17 366 грн 77 коп.

Такі висновки судом першої інстанції не враховані, що призвело до неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновків про його скасування.

Переглядаючи обставини справи, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником карткового рахунку, на підставі якого АТ КБ «Приватбанк» емітовано платіжну картку «Універсальна Gold» № НОМЕР_1.

26 травня 2017 року за порадою особи, яку ОСОБА_1 сприймала, як працівника банку, вона змінила ПІН код картки на той, який їй вказала третя особа, чим фактично вчинила дії, які призвели до незаконного використання ПІНу іншою особою.

Таким чином, суд апеляційної інстанції. з урахуванням обставин справи, приймає до уваги розрахунок заборгованості /а.с. 4/ та виписку по рахунку /а.с. 67-68/, що підтверджують користування кредитними коштами, встановивши, що заборгованість за кредитним договором по тілу кредиту становить 27 168, 72 грн.

Водночас, в частині щодо стягнення нарахованих відсотків, пені та штрафів, колегія суддів застосовує правову позицію у справі № 342/180/17, висловлену Великою Палатою Верховного суду у Постанові від 03 липня 2019 року щодо того, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не підписаний позичальником, не може вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного шляхом підписання Анкети-заяви.

З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту у сумі 27 168, 72 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, пропорційно до суми задоволених вимог, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 881 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 1321, 50 грн. - апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2019 року - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2019 року -скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» /м. Київ. вул. Грушевського, 1Д, , рах. № НОМЕР_3 , МФО 305299/ 27 168, 72 грн. /двадцять сім тисяч сто шістдесят вісім гривень сімдесят дві копійки/

Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» /м. Київ. вул. Грушевського, 1Д, , рах. № НОМЕР_3 , МФО 305299/ 881, 00 грн. /вісімсот вісімдесят одну гривню/

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_1 / АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» /м. Київ. вул. Грушевського, 1Д, , рах. № НОМЕР_3 , МФО 305299/ 1 321, 50 грн. /одну тисячу триста двадцять одну гривню п`ятдесят копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: