Справа № 1525/745/2012
Провадження № 2/507/58/2019
Номер рядка звіту 46
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2019 р. смт. Любашівка

Любашівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Дармакуки Т.П.,

із участю секретаря судового засідання - Копищик М.С.,

з участю позивача - ОСОБА_1

представник позивача - адвоката Григоржевського Б.І.

відповідача - ОСОБА_3

третьої особи - ОСОБА_4,

представника відповідача та третьої особи - адвоката Івасишина В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Любашівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Савранської селищної ради Савранського району Одеської області, відділу Держгеокадастру в Савранському районі Одеської області, третіх осіб: ОСОБА_4, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про усунення перешкод в користуванні присадибною ділянкою та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування вимог вказувала, що рішенням Савранської селищної ради від 16.05.2006 р. № 38-V її було передано безоплатно в приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,54 га, із них для будівництва та обслуговування житлового будинку в розмірі 0,009 га і для ведення особистого селянського господарства в розмірі 0,45 га, розташованих по АДРЕСА_1. Вона являється також власником житлового будинку, який розташований за цією ж адресою.

Межі її присадибної ділянки визначені в схемі виносу в натурі меж земельної ділянки, яка із одного боку межує з присадибною земельної ділянкою, яка належить ОСОБА_3, яка розташована по АДРЕСА_2, на якій розміщено житловий будинок із господарськими будівлями.

Однак, її сусід ОСОБА_3 постійно перешкоджає користуватися земельною ділянкою, так огорожа із металевої сітки нависає на її територію, гілки дерев , які посадив ОСОБА_3 проникають на її територію, літом падають та гниють яблука. Крім того, ОСОБА_3 було самостійно здійснено переміщення огорожі за червону лінію зі сторони вулиці, дане порушення було встановлено у 2005 році, що підтверджується актом обстеження від 08.09.2005 р. та рішенням Савранської селищної ради від 17.12.2009 року зобов»язано ОСОБА_3 в строк до 01.03.2010 р. перенести огорожу по червоній лінії із сторони вулиці, але ці порушення не усунуті.

Крім цих порушень, ОСОБА_3 самостійно здійснено переміщення огорожі на її земельну ділянку на 60 см, в результаті чого розміри земельної ділянки зменшилися на 0,0246 га. Із листа Савранської селищної ради від 20.07.2012 року № 76 її стало відомо, що ОСОБА_3 належить на праві власності частина її земельної ділянки на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1. Виходячи із плану земельної ділянки, що внесений до державного акту на праві власності на земельну ділянку вбачається, що при виносі в натуру меж земельної ділянки не було враховано межі її земельної ділянки, що призвело до накладання земельних ділянок одну на одну та порушення її права власності.

Вказуючи на зазначені обставини та положення ст..391 ЦК України, ст..152, 155 ЗК України позивач просила:

Зобов»язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійснення права користування її присадибною ділянкою , яка знаходиться по АДРЕСА_1, а саме:

- перемістити огорожу у відповідності з межами, встановленими будівельним паспортом на забудову її земельної ділянки за 1982 р., тобто на 60 см у бік своєї земельної ділянки, звільнивши належні її 0,0246 га земельної ділянки;

- зробити ремонт огорожі з металевої сітки , яку він встановив на межі їхніх земельних ділянок так, щоб вона не нависала на її господарські будівлі та не заважала її користуватися її власністю, зокрема проводити ремонтні роботи господарських будівель;

- зрізати гілки дерев, які ОСОБА_3 посадив вздовж їхньої спільної межі, і які проникають на її земельну ділянку;

- перенести огорожу по червоній лінії з сторони вулиці;

- визнати недійсним держаний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку розміром 0,079 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , виданий на ім»я ОСОБА_3 20 серпня 2009 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - адвокат Григоржевський І.Б. позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідачі:

Савранська селищна рада Савранського району Одеської області відзив на позов не надала, надіслала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника (а.с.24,47,60,84 том 4), про судові засідання відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями ( а.с.151 том 4)

Відділ Держгеокадастру в Савранському районі Одеської області повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.149), представник в судове засідання не з»явився, відзив на позов не надав.

ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, надав до суду відзив , в якому просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, вказуючи на те, що позивачем не надано документи, які підтверджують фактичний розмір її земельної ділянки та підстави збільшення розміру її присадибної ділянки з площі 0,07 га та 0,094 га. Що стосується вимог про обрізання гілок, то 07 червня 2016 року комісією Савранської селищної ради підтверджено факт обрізання гілок та проведення ремонту огорожі. Рішення виконавчого комітету Савранської селищної ради № 13/23 від 17.12.2009 року про зобов»язання ОСОБА_3 перенести огорожу по червоній лінії, на яке в обґрунтування вимог посилається позивач, скасоване, а отже не підлягає виконанню. Також ОСОБА_3 вказував, що позивачем не надано доказів про те, що ним самостійно здійснено переміщення огорожі на земельну ділянку позивача.

Треті особи:

Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, яке за ухвалою суду від 12.11.2018 року було залучено до участі у справі (а.с.7 том 4), про розгляд справи повідомлене належними чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.153 том 4). Третя особа надала до суду письмове пояснення, в якому зазначила, що згідно інформації відділу у Савранському районі ГУ Держгеокадастру за ОСОБА_3 зареєстрований державний акт серії НОМЕР_2 на земельну ділянку , яка розташована в АДРЕСА_3 площею 0,079 га. Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку не зареєстроване (а.с.41 том 4).

ОСОБА_4 в судовому засіданні вказувала на безпідставність позову, вказуючи на те, що проживає по сусідству із ОСОБА_1 , державний акт її чоловік ОСОБА_3 отримав правомірно.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 являється власником житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.11.2008 року. На підставі рішення Савранської селищної ради від 16.05.2006 року ОСОБА_1 передано у власність земельні ділянки загальною площею 0,54 , що розташовані по АДРЕСА_1 (а.с.3), проте державний акт на право вланості на земельну ділянку позивач не отримувала.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 і третя особа ОСОБА_4 проживають по сусідству.

Відповідач ОСОБА_3 являється власником земельної ділянки розміром 0,079 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) , що підтверджується держаним актом серії НОМЕР_1 (а.с.27 том 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом : визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом способів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» , судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визначення недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Обґрунтовуючи вимоги про скасування державного акту про право власності на земельну ділянку, позивач посилається на те, що при виносі в натуру меж земельної ділянки не було враховано межі її земельної ділянки, що призвело до накладання земельних ділянок одну на одну та порушення її права власності.

В судовому засіданні встановлено, що державний акт видано ОСОБА_3 на підставі рішення Савранської селищної ради № 35 від 24 лютого 1994 р. (а.с.62).

Згідно архівного витягу із рішення виконавчого комітету Савранської селищної ради № 35 від 24 лютого 1994 р ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,07 га для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 ( а.с. 62 том 1).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, яка діяла на момент звернення до суду з відповідним позовом, так і ст.81 ЦПК України (в ред. після 15.12.2017 року), яка діє на момент ухвалення рішення, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Проте, пояснення позивача про те, що площа земельної ділянки збільшена за рахунок її земельної ділянки не підтверджується жодним доказом. Сторони від проведення судової земельно-технічної експертизи відмовилися, будь-яких актів обстеження чи обміру земельних ділянок, позивачем не надано.

Інших підстав для визнання державного акту , який видано ОСОБА_7 , позивачем у позові не зазначено.

За таких умов, суд вважає за необхідним відмовити в задоволенні позову в частині про визнання недійсним держаного акту серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку , який виданий відповідачу ОСОБА_3

Що стосується вимог позивача про зобов»язання ОСОБА_3 перемістити огорожу у відповідності з межами, встановленими будівельним паспортом на забудову її земельної ділянки за 1982 р., тобто на 60 см у бік своєї земельної ділянки, звільнивши належні її 0,0246 га земельної ділянки та перенести огорожу по червоній лінії з сторони вулиці, то суд вважає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ст..106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістилися або стали невиразними.

У відповідності до ч. 3,5 ст.158 ЗК України,органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування межрайонів умістах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Зазначені позовні вимоги, ОСОБА_1 обґрунтовує ти, що ОСОБА_3 було самостійно здійснено переміщення огорожі за червону лінію зі сторони вулиці, дане порушення було встановлено у 2005 році, що підтверджується актом обстеження від 08.09.2005 р. та рішенням Савранської селищної ради від 17.12.2009 року зобов»язано ОСОБА_3 в строк до 01.03.2010 р. перенести огорожу по червоній лінії із сторони вулиці, але ці порушення не усунуті.

Так, із акту обстеження забудови земельних ділянок у АДРЕСА_1 від 08 вересня 2005 року вбачається, що проведено обстеження забудови ОСОБА_1 та суміжних ділянок. В результаті комісією встановлено, що існує порушення червоної лінії вулиці забудовником ОСОБА_3 майже на 2 метри (а.с.50 том 1)

Відповідно до рішення виконавчого комітету Савранської селищної ради № 13/23 від 17 грудня 2009 року, зобов»язано ОСОБА_3, мешканця АДРЕСА_3 до 01 березня 2010 року перенести огорожу по червоній лінії із боку вулиці. (а.с.187 том 2). Проте, зазначене рішення було скасовано, що підтверджується рішенням Савранської селищної ради № 9/2 від 15 вересня 2016 року (а.с.181 том 2).

В той же час, із акту орієнтовного встановлення межі земельних ділянок від 03 квітня 2017 року, вбачається, що членами погоджувальної комісії для розгляду справ з приводу суміжного землекористування при виконавчому комітеті Савранської селищної ради ( в складі 7-ми спеціалістів), в присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 орієнтовно встановила, що межі земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків , господарських будівель та споруд ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 та ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 перебувають в рамках відповідно до постійно визначених межових знаків. В присутності комісії, власники суміжних земельних ділянок та домоволодінь по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 (ОСОБА_3 та ОСОБА_1.) домовилися, що на день проведення

комісійного орієнтовного обстеження межа відповідає державному акту від 20.08.2019 року серії ЯИ №124007 ОСОБА_3 Претензії між сторонами врегульовано, сторони обмінялися розписками. При цьому , зазначений акт підписано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та членами комісії (а.с.7-8 том 3).

За таких обставин, позивачем не надано доказів, що межові знаки перемістилися та право на користування земельною ділянкою позивача порушено, з огляду на що, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов»язання ОСОБА_3 зобов»язати зрізати гілки дерев, які він посадив вздовж їхньої спільної межі, і які проникають на її земельну ділянку та зробити ремонт із металевої сітки, яку встановив ОСОБА_3 на межі їхніх земельних ділянок так, щоб вона не нависала на її господарські будівлі та не заважала її користуватися її власністю, зокрема проводити ремонтні роботи господарських будівель, виходячи із слідуючого.

Згідно з п. г ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Відповідно до ст.105 ЗК України у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.

Стороною позивача не підтверджено належними доказами доводи з приводу того, що дерева, які розташовані на земельній ділянці відповідача, порушують права позивача на користування земельною ділянкою.

Разом із тим, із акту від 14 липня 2014 року вбачається, що для розгляду звернення ОСОБА_1 проведено обстеження земельної ділянки ОСОБА_3 по АДРЕСА_3 та комісією встановлено, що на межі ділянок на території ОСОБА_3 ростуть дерева, бічне гілля яких виходить на суміжну земельну ділянку , а також на шиферну покрівлю господарської будівлі ОСОБА_1 Комісією зобов»язано інженера з благоустрою направити ОСОБА_3 припису, яким рекомендувати йому до 24 липня 2014 року в добровільному порядку зняти гілля дерев, що перетинають межові знаки (а.с.192 том 1).

Із листа від 20 липня 2015 року , адресованого ОСОБА_3 вбачається, що Савранська селищна ради підтвердила виконання припису від 15 липня 2015 року про обрізання гілля дерев, які перетинають межову лінію домоволодіння. Щодо металевої сітки, то на даний час нахилу в сторону земельної ділянки ОСОБА_1 не має , проте потребує ремонту (а.с.247 том 1),

Також із листа від 07.06.2016 року, адресованого ОСОБА_3, вбачається, що Савранська селищна рада підтверджує факт обрізання гілля дерев, які перетинають межову лінію суміжної земельної ділянки та проведення ремонту

огорожі металевою сіткою (а.с.141 том 2) .

Актом від 14 лютого 2018 року зафіксовано факт пошкодження огорожі внаслідок погодних умов та погоджувальна комісія для розгляду справ з приводу суміжного землекористування при виконавчому комітеті Савранської селищної ради рекомендувала зобов»язати ОСОБА_1 в найкоротший термін розібрати завалені споруди та усунути пошкодження огорожі (а.с.163-164 том 3).

З огляду на зазначені обставини, позивачем не доведено факту проникнення гілок із земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача, оскільки позивачем не подано належних про те доказів, а відповідачем надано докази про обрізання гілля дерев. При цьому, суд звертає увагу, щодо законної можливості у позивача, передбаченої ст.105 ЗК України, самостійно відрізати гілки дерев, які проникають із сусідньої земельної ділянки та чинять її перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Також , позивачем не доведено наявність підстав для зобов»язання відповідача зробити ремонт огорожі, адже із листа від 07.06.2016 року, адресованого ОСОБА_3, вбачається, що Савранська селищна рада підтвердила факт проведення ним ремонту огорожі , а із акту від 14.02.2018 р. вбачається, що Савранська селищна рада рекомендувала зобов»язати ОСОБА_1 в найкоротший термін розібрати завалені споруди та усунути пошкодження огорожі. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ст. 108 ЗК України власники сусідніх земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між ними. Витрати на утримання споруди в належному стані сусіди несуть в рівних частинах.

Таким чином , оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до остаточного висновку про необґрунтованість і недоведеність позовних вимог та необхідності відмови у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 258 ,259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Савранської селищної ради Савранського району Одеської області, відділу Держгеокадастру в Савранському районі Одеської області, третіх осіб: ОСОБА_4, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про усунення перешкод в користуванні присадибною ділянкою та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 14 березня 2019 року.

Суддя : Т.П. Дармакука