Справа № 194/1384/19
Номер провадження 2-з/194/17/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Солодовник І.С ,

при секретарі - Сафоновій А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Тернівка Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні.

16 вересня 2019 року до Тернівського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні, в якій вона зазначає, що 27.11.2003 року за договором дарування, відповідачу був подарований недобудований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . На той час вони з відповідачем вже перебували у шлюбі. Відразу ж, після договору дарування недобудованого житлового будинку, вона разом з ОСОБА_2 на спільні сумісні кошти та за рахунок особистих трудових затрат почали добудовувати вищевказаний житловий будинок, господарські споруди, після чого будинок був введений в експлуатацію. Оскільки, добудова житлового будинку, господарчих будівель і споруд проводилася під час перебування нею з відповідачем у шлюбі на їхні з ним спільні кошти та за рахунок їхніх спільних трудових затрат, то частка, на яку збільшився житловий будинок та господарські і побутові споруди є їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що оскільки спірний будинок зареєстрований на відповідача, існує реальна загроза того, що відповідач до постановлення рішення по справі може розпорядитися цим будинком на власний розсуд, без її згоди.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд для запобігання ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду та захисту її прав, з приводу яких вона звернулася до суду, забезпечити її позов до відповідача про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши заяву про забезпечення позову та матеріалами, долучені до заяви, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що подана заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладанням арешту на майно.

Зміст та форма заяви про забезпечення позову, що подана заявником, відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. Так, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, до якого, згідно з практикою Суду, відносяться й грошовій кошти.

У той же час, у пункті 36 рішення від 09.12.2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Аналогічна правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13.01.2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

З правових позицій, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» видно, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, доводи заявника, обґрунтування заяви та докази подані до заяви про забезпечення позову, з яких видно, що сторони перебувають у шлюбі з 25.11.1989 року, відповідач ОСОБА_2 згідно з договором дарування незавершеного будівництва жилого будинку від 27.11.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Надтокою З.В., та свідоцтвом про право власності, виданого виконавчим комітетом Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 27.09.2005 року, є власником буд. АДРЕСА_1 .

Крім того, предметом позову у вищевказаній справі є майно, а саме: житловий будинок, який позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя та визнати право власності на частку у спільному сумісному майні, а тому, враховуючи викладене, суд вважає, що вказані вимоги у заяві про забезпечення позову є співмірними із позовними вимогами позивача та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, у зв`язку з чим, слід забезпечити позов шляхом накладення арешту на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-260 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі договору дарування незавершеного будівництва жилого будинку від 27.11.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Надтокою З.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3524, та свідоцтва про право на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Тернівської міської ради Дніпропетровської області від 27.09.2005 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення ухвали до виконання до 17 вересня 2022 року.

Ухвалу суду про забезпечення позову негайного направити для виконання сторонам по справі, а також Тернівському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.С. Солодовник