ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/2488/19
Провадження № 22-ц/4820/1483/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №676/2488/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 травня 2019 року (суддя Бондар О.О., повне судове рішення складено 28 травня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 1997 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню дочку ОСОБА_3 , 1999 року народження. З червня 2015 року сторони припинили спільне проживання та не підтримують будь-які стосунки, спільне господарство не ведеться, між ними відсутнє взаєморозуміння, взаємоповага та почуття, що суперечить збереженню шлюбу. Тому позивачка просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що був зареєстрований виконавчим комітетом Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського Хмельницькій області, актовий запис №13.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 травня 2019 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований виконавчим комітетом Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, актовий запис № 13 від 08 листопада 1997 року, розірвано.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку та вказує, що це рішення постановлено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права і підлягає до скасування. На підтвердження доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, безпідставно не врахував його заяву про відкладення розгляду справи та незаконно розглянув справу за його відсутності. Задовольняючи позов, суд не врахував, що в період звернення позивачки з позовом про розірвання шлюбу сторони проживали однією сім`єю та продовжували підтримувати фактичні шлюбні відносини, що підтверджується довідкою Жванецької сільської ради від 15.05.2019 року №766.

Апелянт вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що сторони припинили фактичні шлюбні відносини у червні 2015 року, адже такі не відповідають дійсності та спростовуються світлинами зі святкування сторонами в червні 2018 року ювілею сусідки в с. Жванець. Посилаючись на те, що судом при розгляді справи не враховано його думку щодо збереження сім`ї та у порушення положень ст. 111 СК України не прийнято заходів щодо примирення подружжя, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 погоджується із оскаржуваним рішенням суду, вважає його законним і обґрунтованим, посилається на те, що судом першої інстанції обґрунтовано встановлено усі обставини справи. Вказує, що відповідач був присутній на підготовчому засіданні, не заперечував щодо розірвання шлюбу та погоджувався із датою припинення між сторонами подружніх відносин. Крім того, ОСОБА_1 не заявляв клопотань щодо збереження сім`ї та надання терміну для примирення. Зазначає, що довідка виконкому Жванецької сільської ради від 15.05.2019 року про спільне проживання сторін була видана ОСОБА_1 сільською радою за відсутності інформації про конфлікт в сім`ї. Вважає збереження сім`ї неможливим та просить відхилити апеляційну скаргу відповідача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.

Суд першої інстанції вірно встановив та виходив з того, що 08 листопада 1997 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Жванецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, актовий запис №13, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб від 18 жовтня 2018 року, серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що збереження шлюбу є неможливим, оскільки подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, яка наполягає на розірванні шлюбу.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції в повній мірі відповідає наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону, на які суд посилався при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

За змістом положень ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог ст. 111 СК України, яке полягало у невжитті заходів щодо примирення сторін колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

За положеннями СК України шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі №442/6319/16-ц.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка стверджувала, що не бажає в подальшому підтримувати сімейні стосунки з ОСОБА_1 , а шлюбні відносини між ними погіршилися через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та взаємних почуттів, що призвело до їх фактичного припинення. Ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання також припинено. Позивачка втратила почуття любові до відповідача, а їхня сім`я існує лише формально, тому вважає збереження вказаного шлюбу неможливим.

Встановивши, що збереження нормальних сімейних відносин між сторонами є неможливим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, що відповідає вимогам статей 24, 56 СК України.

Крім того, з часу звернення ОСОБА_2 у квітні 2019 року з даним позовом до суду сторони не примирилися, позивачка від позову не відмовилась та в судовому засіданні апеляційного суду своєї позиції щодо необхідності розірвання шлюбу не змінила. Разом з тим, апелянт ОСОБА_1 також в суді апеляційної інстанції визнав, що сім`я сторін розпалася та не заперечує про розірвання шлюбу.

З огляду на позицію сторін апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для збереження шлюбних стосунків між сторонами.

Разом з тим, посилання апелянта на те, що судом першої інстанції встановлено обставину про те, що сторони припини подружнє життя з червня 2015 року є таким, що не заслуговують на увагу, адже судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні така обставина не встановлена.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 вересня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І. Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду А.П. Корніюк