Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 761/3210/16-ц

провадження № 61-16208св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Олійник А. С. (суддя - доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І., Яремка В. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в особі голови ліквідаційної комісії Личова Олексія Валерійовича,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 грудня 2016року у складі судді Слободянюк С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішень судів

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в особі голови ліквідаційної комісії Личова О. В.(далі - ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 97 152,52 грн.Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 29 серпня 2016 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу .

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків, а саме запропоновано подати заяву про поновлення строку із зазначенням інших підстав, які підтверджують поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив із відсутності поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки наведені позивачем причини його пропуску не є поважними.

Короткий зміст касаційної скарги

У січні 2017 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року, просив скасувати зазначене судове рішення та передати справу до апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

У квітні2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до розпорядження від 05 червня 2019 року № 591/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року №7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.

03 липня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права. Висновок суду апеляційної інстанції грунтується на тому, що представник позивача отримав копію рішення 24 червня 2016 року, що підтверджується розпискою. Однак суд застосував положення частини п`ятої статті 76 ЦПК України 2004 року згідно з якими, вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

В обгрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ним надано довідку про його перебування на лікуванні в період з 30 липня 2016 року до 22 серпня 2016 року. Така обставина підтверджує неможливість складення та подання апеляційної скарги ним самостійно після отримання копії рішення від представника.

Судом апеляційної інстанції не оцінено нові підстави поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження, зокрема ті, що обумовили неможливість представником ОСОБА_1 подати апеляційну скаргу після отримання копії рішення суду першої інстанції 24 червня 2016 року через перебування його на лікуванні.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень частин першої, другої статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до прецедентноїпрактики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis) (справа «Олександр Шевченко проти України» (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine) рішення від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) ухвала від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (справа "Пономарьов проти України" рішення від 03 квітня 2008 року).

Згідно із частиною другою статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення, у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установленихстаттею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Верховний Суд виходить з того, що цивільний процесуальний закон не містить вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В апеляційній скарзі на обгрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 посилався на те, що його представник отримав текст оскаржуваного рішення суду 24 червня 2016 року, а він отримав копію рішення від представника 29 липня 2016 року. Просив визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року та поновити вказаний строк.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року залишено без руху, запропоновано вказати інші підстави, які підтверджують поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

На виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 15 листопада 2016 року ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку апеляційного оскарження та на обгрунтування причин його пропуску надав додатки, зокрема, довідку про перебування ОСОБА_3 на лікуванні, довідку про перебування ОСОБА_1 на лікуванні, копії листів від 02 серпня 2016 року та 09 серпня 2016 року ( а. с.141-143).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження з тих підстав, щонаведені ОСОБА_1 у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року не є поважними, оскільки ОСОБА_2 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , отримав рішення суду першої інстанції від 03 червня 2016 року 24 червня 2016 року. Водночас суд апеляційної констатував, що ОСОБА_1 зазначив, що копію оскаржуваного рішення від свого представника отримав лише 30 липня 2016 року, з 30 липня 2016 року до 22 серпня 2016 року перебував на лікуванні, в зв`язку з чим не мав можливості вчасно подати апеляційну скаргу. Наведені ОСОБА_1 у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року, не є поважними, оскільки ОСОБА_2 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , отримав рішення суду першої інстанції від 03 червня 2016 року 24 червня 2016 року.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про їх неповажність, посилаючись на факт отримання рішення суду його представником, не оцінив вказані ним нові підстави поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, є обгрунтованими.

Вирішуючи питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції зобов`язаний оцінити вказані особою, яка подала апеляційну скаргу, всі причини його пропуску та надати оцінку усім доказам на їх обгрунтування, інакше буде порушено вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як мотивування судового рішення.

Разом із тим, на порушення вимог цивільного процесуального закону суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, обмежився посиланням про отримання рішення суду представником заявника, на яке він посилався і в ухвалі про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій запропонував вказати інші підстави на підтвердження поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

Отже, суд апеляційної інстанції не оцінив доводи позивача про поважність причин пропуску процесуального строку і не надав оцінку наданим доказам, не виклав щодо цих підстав та доказів мотиви та висновки, обмежився посиланням, що наведені ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку не є поважними.

Верховний Суд зауважує, що судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам цивільного процесуального закону та матеріалам справи. Без належної оцінки зазначених заявником причин пропуску строку на апеляційне оскарження відмова у відкритті апеляційного провадження є передчасною.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Відповідно до частини шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 грудня 2016року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко