Справа № 466/3672/19 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/2339/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Курій Н.М., Цяцяка Р.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 адвоката Кульчицького Олександра Сергійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2019 року про повернення позовної заяви постановлену під головуванням судді Луців - Шумської Н.Л. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

в травні 2019 року ОСОБА_5 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху. Зобов`язано позивачку надати суду відомості про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання або місце перебування відповідача по справі ОСОБА_4 . Проте, вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконано.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_6 повернуто позивачу.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу в суд першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Зазначає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху з підстав не зазначення нею в позовній заяві відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача, оскільки вона в своїй позовній заяві вказала останнє відоме їй місце проживання відповідача в Україні. Також, звертає увагу суду на те, що п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України вказує на необхідність подання суду даних місця реєстрації, паспортних даних, номери засобів зв`язку лише у тому випадку, якщо такі відомі позивачу, а відтак ЦПК України не покладає на позивача обов`язок надавати докази, які підтверджують реєстрацію місця проживання відповідача.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22 липня 2019 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 адвоката Кульчицького Олександра Сергійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2019 року призначено справу до розгляду без повідомлення учасників справи відповідно до ч.2 ст. 369 та п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_8 ухвалою від 27 травня 2019 року, суд першої інстанції виходив із того, що така не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, оскільки позивач не зазначила: місце проживання чи перебування відповідача по справі ОСОБА_4 , поштовий індекс; реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорта; відомі номери засобі зв`язку.

На виконання зазначеної ухвали ОСОБА_8 надано строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Таким чином, ОСОБА_8 мала надати суду першої інстанції відомості про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання або місце перебування відповідача по справі ОСОБА_4

Оскільки ОСОБА_8 не було надано цієї інформації, суд ухвалою від 06 червня 2019 року визнав позовну заяву неподаною та повернув її позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що доказів, які б підтверджували останнє відоме зареєстроване місце проживання чи перебування ОСОБА_4 позивачкою не надано. Недоліки, вказані в ухвалі суду від 27.05.2019 року усунуті не були, вказана позивачем адреса проживання відповідача є її місцем проживання.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, а відтак вважає, що вказана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.9 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідомо, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до ч.6 статті 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Відповідно до ч.10 статті 187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Закон України "Про міжнародне приватне право" встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77).

Згідно ст. 55 Закону України "Про міжнародне приватне право" право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу. У разі укладення шлюбу в Україні застосовуються вимоги Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (частина перша статті 16 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Згідно із статтями 60, 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Одержавши позовну заяву ОСОБА_9 до ОСОБА_4 , місцевий суд на виконання приписів ч.6 ст.187 ЦПК України звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи (а.с.13).

Оскільки отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи (а.с.13), суд вирішує питання про відкриття провадження у справі відповідно приписів ч.10 ст. 187 ЦПК України.

Отже, ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачеві постановлена з порушенням вимог процесуального закону, а саме ч.10 статті 187 ЦПК України, які призвели до постановлення помилкової ухвали. Тому оскаржувана ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України суд, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Кульчицького Олександра Сергійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2019 року задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 червня 2019 року про повернення позовної заяви скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03.09.2019 року.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Н.М. Курій

Р.П. Цяцяк