АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року

м. Чернівці

справа № 2-266/2010

провадження 822/833/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів Владичана А.І., Одинака О.О.,

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»

боржник ОСОБА_1

треті особи: Кіцманський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 липня 2019 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Мізюк В.М.

встановив:

У червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТзОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заява мотивована тим, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2010 року по справі 2-266/10 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованість за кредитним договором № 2874 від 13 листопада 2007 року в розмірі 34 456,47 доларів США та 600 гривень шляхом звернення стягнення на заставне майно, а саме, будівлю складу колишнього військового містечка та земельну ділянку, площею 0,1746 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист, який перебував на виконанні у Кіцманського районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області (далі- Кіцманський РВ ДВС ГТУЮ).

Зазначає, що 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі-ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення та про відступлення прав вимоги. Заявником не отримано жодної інформації про дії вжиті державною виконавчою службою щодо виконання вищевказаного виконавчого документа.

Згідно відповіді, отриманої від Кіцманського РВ ДВС ГТУЮ, 11 квітня 2019 року, вбачається, що державним виконавцем виконавчий документ по вищевказаній справі повернуто стягувачу. Однак, виконавча служба надати докази відправки стягувачу зазначений виконавчий лист не може, оскільки за останні роки звільнились два працівники, які відповідали у вказаній виконавчій службі за діловодство.

Заявник вважає, що оригінал виконавчого листа був втрачений.

Крім того, заявник зазначає, що після винесення постанови про повернення виконавчого документа, строк пред`явлення його до виконання був перерваний та міг бути пред`явлений до виконання у строк визначений законом, але у зв`язку із його втратою, строк пред`явлення виконавчого листа для повторного пред`явлення до виконання пропущено.

З урахуванням наведеного, ТзОВ «Кредитні ініціативи» просило видати дублікат виконавчого листа та поновити строк пред`явлення цього виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 липня 2019 року у задоволенні заяви ТзОВ «Кредитні ініціативи» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником у вказаній справі не зазначено і не надано доказів, які б достовірно підтверджували факт втрати виконавчого листа по даній справі.

У зв`язку з цим, також відсутні підстави для задоволення похідної вимоги заявника про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В апеляційній скарзі ТзОВ «Кредитні ініціативи» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

ТзОВ «Кредитні ініціативи» у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції дав неправильну правову оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам, а також допустив порушення норм матеріального права.

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 274 ЦПК України:

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

При цьому, відповідно до частин 5-7 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.15 цього Закону, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Аналогічне за змістом положення міститься й у ч.ч.1 та 2 ст.442 ЦПК України.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї із сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків до іншої особи (правонаступника), що раніше не брала участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є, зокрема, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК).

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року (справа №6-122цс13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст.378 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція), заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Доказами правонаступництва, залежно від підстав виникнення, можуть бути, зокрема, правочини щодо зміни кредитора або боржника у зобов`язанні.

Статтею 513 ЦК визначено, що правочин щодо зміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 лютого 2010 року по справі 2-266/10 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Промінвестбанк» заборгованість за кредитним договором № 2874 від 13 листопада 2007 року в розмірі 34 456,47 доларів США та 600 гривень шляхом звернення стягнення на заставне майно, а сам, будівлю складу колишнього військового містечка та земельну ділянку, площею 0,1746 га, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист, який перебував на виконанні у Кіцманського РВ ДВС ГТУЮ в Чернівецькій області.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

ТзОВ «Кредитні ініціативи» звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, на підтвердження свої вимог, не надали доказів того, що саме вони являються стягувачами по вищевказаному рішенню.

Заявником не надано належних та допустимих доказів відступлення прав вимоги за зобов`язаннями ПАТ «АК Промінвестбанк» до ТзОВ «Кредитні ініціативи».

За нормами закону, які регулюють питання видачі дубліката виконавчого листа та поновлення судом строку для пред`явлення його до виконання, визначено, що особою, яка має право звернутись з такою вимогою, є стягувач.

Отже, у задоволенні заявлених ТзОВ «Кредитні ініціативи» вимог про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання слід відмовити в повному обсязі з наведених вище підстав.

Відмова у задоволенні вказаної заяви не перешкоджає заявнику повторно звернутись до суду за вирішенням даного питання, за наявності для цього визначених законом правових підстав та відповідних доказів переходу права вимоги за кредитним договором в даній справі.

У зв`язку з цим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, так як апеляційним судом задоволена лише вимога апелянта про скасування оскаржуваної ухвали, а по суті - у задоволенні заяви відмовлено, але з інших мотивів, ніж виходив суд першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01 липня 2019 року змінити з підстав викладених у мотивувальній частині постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2019 року.

Головуючий (підпис) М.І. Кулянда

Судді (підпис) А.І. Владичан

(підпис) О.О. Одинак

З оригіналом згідно: