УХВАЛА

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 344/7877/15-ц

провадження № 61-42471св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Лесько А. О., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг Україна»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» на постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2018 року у складі колегії суддів: Фединяка В. Д., Пнівчук О. В., Максюти І. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю

«СГ Еквіпмент Лізинг Україна» (далі - ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 10 липня 2008 року між SG Transportation Leasing Austria GmbН (далі - СГ Транспортейшн Лізинг Австрія ГмБХ) і Товариством з обмеженою відповідальністю «Прінт-Сервіс» (далі - ТОВ «Прінт-Сервіс») укладено договір купівлі-продажу Е 312 542, відповідно до умов якого СГ Транспортейшн Лізинг Австрія ГмБХ продало, а ТОВ «Прінт-Сервіс» купило поліграфічне обладнання (товар) разом з усіма комплектуючими деталями відповідно до додатку 1 до договору за ціною 2 499 686 дол. США та ціною додаткових послуг, які включені в ціну товару. На виконання договору Е 312 542 покупцю поставлено різальну машину Dymatrix 106 CS вартістю 1 125 635 дол. США; різальну машину Dymatrix 106 CS вартістю 1 125 635 дол. США; фальцювально-склеювальну машину ECO 80 вартістю 248 416 дол. США. Покупець зобов`язався сплатити попередньо розраховані витрати на фінансування у розмірі 124 924,30 дол. США. Оплата платежів проводиться першого числа оплачуваного кварталу згідно з додатком № 3 до цього договору.

Для забезпечення виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу Е 312 542 між СГ Еквіпмент Лізинг Австрія ГмБХ, TOB «Прінт-Сервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Фабрика етикетки «Мікко» (далі - TOB «Фабрика етикетки «Мікко»), Товариством з обмеженою відповідальністю поліграфічним підприємством «Мікко-Сервіс» (далі - TOB ПП «Мікко-Сервіс»), Закритим акціонерним товариством «Поліграф Дженерал Україна» (далі - ЗАТ «Поліграф Дженерал Україна») та ОСОБА_1 укладено договори особистої поруки.

ТОВ «Прінт-Сервіс» належним чином не виконало умови договору Е 312 542, допустило порушення платіжного плану, у зв`язку з чим станом на 05 березня 2012 року утворилась заборгованість у розмірі 194 570,59 дол. США.

СГ Транспортейшн Лізинг Австрія ГмБХ 05 березня 2012 року направив лист про припинення дії договору Е 312 542 у зв`язку з простроченням сплати платежів та вимагав достроково погасити збитки. Розмір збитків складає 866 401,44 дол. США, з урахування зменшення дисконтування діючої ставки банку ONEB (національний банк Австрії) у розмірі 0,38 %.

У зв`язку з невиконанням ТОВ «Прінт-Сервіс» та поручителями ТОВ «Фабрика етикетки «Мікко», ТОВ ПП «Мікко-Сервіс», ЗAT «Поліграф Дженерал Україна» своїх зобов`язань, СГ Транспортейшн Лізинг Австрія ГмБХ звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення солідарно з боржника та поручителів: заборгованості за договором купівлі-продажу Е 312 542 від 10 липня 2008 року в розмірі 194 570,59 дол. США (1 554 619,01 грн за курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на 29 грудня 2012 року); збитків, що полягають у сумі всіх платежів, належних до сплати покупцем продавцю, за умови, що договір залишався б чинним до кінця строку дії у розмірі 866 401,44 дол. США (6 922 547,50 грн за курсом НБУ станом на 29 грудня 2012 року); збитків, що полягають у сумі сплачених ТОВ «Прінт-Сервіс» платежів у розмірі 1 719 495,35 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29 квітня 2013 року в справі № 023/6093/19 затверджено мирову угоду, відповідно до якої сторони визнають, що загальна сума заборгованості ТОВ «Прінт-Сервіс», ТОВ «Фабрика етикетки «Мікко», ЗАТ «Поліграф Дженерал Україна» перед СГ Транспортейшн Лізинг Австрія ГмБХ, що виникла на підставі Договору купівлі-продажу Е 312 542 від 10 липня 2008 року складає 1 060 972,03 дол. США, з яких: 194 570,59 дол. США - сума збитків, яка була визначена у розмірі 1 719 495,35 дол. США остаточно погоджується сторонами у розмірі 192 194 дол. США та не підлягає сплаті інакше, ніж як на підставі пункту 10 цієї мирової угоди. Решта суми збитків у розмірі 1 527 301,35 дол. США є прощеною.

У зв`язку з невиконанням фінансовими поручителями: TOB «Фабрика етикетки «Мікко», ТОВ «Поліграф Дженерал Україна» своїх зобов`язань перед кредитором СГ Транспортейшн Лізинг Австрія ГмБХ відповідно до договорів особистої поруки, останній звернувся до іншого поручителя - ОСОБА_1 з вимогою про погашення заборгованості за договором особистої поруки від 10 липня 2008 року що є додатком № 8 до договору Е 312 542.

У подальшому між СГ Транспортейшин Лізинг Австрія ГмбХ і TOB «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» укладено договір про відступлення права вимоги від 31 липня 2014 року, а 01 серпня 2014 року угоду про внесення змін до вказаного договору, відповідно до яких сторони погодили, що цесіонарій (СГ Еквіпмент Лізинг Україна) стає власником майна, яке зазначене у пункті 3 договору купівлі-продажу Е 312 542 від 10 липня 2008 року.

Між ТОВ «Еквіпмент Лізинг Україна» і СГ Транспортейшин Лізинг Австрія ГмбХ 23 вересня 2014 року підписано акт приймання-передачі про те, що на виконання договору про відступлення права вимоги від 31 липня 2014 року цесіонарій здійснив оплату винагороди у розмірі 960 972,03 дол. США на підставі платіжного доручення від 23 вересня 2014 року, а цедент передав цесіонарію право вимоги в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а саме цесіонарій став кредитором за договором Е 312 542 від 10 липня 2008 року; цесіонарій отримав право вимоги, що виникає на підставі додатку № 8 від 10 липня 2008 року до договору купівлі-продажу - договору особистої поруки, укладеного між цедентом, боржником та ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання зобов`язання боржника за договором купівлі-продажу Е 312 542 від 10 липня 2008 року. Цесіонарій отримав право вимоги, що виникає на підставі договору про погашення заборгованості від 14 квітня 2013 року, укладеного між цедентом та ОСОБА_1 .

На підставі вказаного договору про відступлення права вимоги ТОВ «Еквіпмент Лізинг Україна» 29 грудня 2014 року направило ОСОБА_1 повідомлення про заміну кредитора з додатками, в якому зазначено про необхідність здійснення негайної оплати заборгованості, погодженої у мировій угоді, затвердженій ухвалою Господарського суду Харківської області від 29 квітня 2013 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» за договором поруки, між ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» та ОСОБА_2 12 березня 2015 року укладено договори поруки № 1 і 2, відповідно до яких останній зобов`язується відповідати за виконання ОСОБА_1 його боргового зобов`язання по договору особистої поруки від 10 липня 2008 року, що є додатком № 8 до договору купівлі-продажу Е 312 542 від 10 липня 2008 року у повному обсязі.

На підставі договору від 17 квітня 2013 року ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відповідати солідарно та в повному обсязі за зобов`язання, які виникнуть на підставі мирової угоди, що буде укладено в майбутньому між СГ Транспортейшн Лізинг Австрія та ТОВ «Прінт-Сервіс», ТОВ «Фабрика етикетки Мікко», ЗАТ «Поліграф Дженерал Україна», правонаступником якого є ТОВ «Поліграф Дженерал Україна». Так відповідно до пункту 2.1 вказаного правочину ОСОБА_1 зобов`язався солідарно сплатити на поточний рахунок кредитора кошти у розмірі 960 973,03 дол. США у строк до 30 березня 2014 року, проте свої зобов`язання належним чином не виконав.

На підставі викладеного ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» просило стягнути: з ОСОБА_1 960 900 дол. США та 63 380 грн; солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1 000 грн та 72 дол. США.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2016 року (в складі судді Ковалюк І. П.) позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь СГ «Еквіпмент Лізинг Україна», 960 900 дол. США та 63 380 грн заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь СГ «Еквіпмент Лізинг Україна» солідарно 1 000 грн та 72 дол. США заборгованості.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 відповідно до умов договору особистої поруки від 10 липня 2008 року, який є додатком № 8 до договору купівлі-продажу Е 312 542, взяв на себе зобов`язання як солідарний боржник відповідати у повному об`ємі по зобов`язаннях TOB «Прінт-Сервіс» перед СГ Транспортейшн Лізинг Австрія ГмБХ, які виникли внаслідок укладеного договору купівлі-продажу Е 312 542 від 10 липня 2008 року, у тому числі по оплаті заборгованості, процентів, витрат, неустойки, інших боргових зобов`язань та відшкодування збитків, у випадку невиконання або неналежного виконання TOB «Прінт-Сервіс» своїх зобов`язань.

Крім того, ОСОБА_1 у добровільному порядку взяв на себе зобов`язання відповідати солідарно та у повному об`ємі за зобов`язання відповідно до мирової угоди, укладеної у справі № 5023/6093/12 між СГ Транспортейшин Лізинг Австрія ГмБХ і TOB «Прінт Сервіс», TOB «Фабрика етикетки Мікко», ЗАТ «Поліграф Дженерал Україна», правонаступником якого є TOB «Поліграф Дженерал Україна».

ОСОБА_1 ознайомився та погодився з умовами та вимогами договору про погашення заборгованості від 17 квітня 2013 року щодо сплати боргу у розмірі 960 972,03 дол. США до 30 квітня 2014 року та 64 380 грн судового збору до 15 травня 2013 року.

Станом на 25 травня 2015 року ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором про погашення заборгованості від 17 квітня 2013 року не виконав, тому зобов`язаний сплатити заборгованість у розмірі 960 900 дол. США та 63 380 грн. Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як солідарні боржники за договорами поруки № 1 і № 2 від 12 березня 2015 року зобов`язані сплатити кошти у розмірі 72 дол. США.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь СГ «Еквіпмент Лізинг Україна» 960 900 дол. США, 63 380 грн, 1 000 грн та 72 дол. США заборгованості, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог відмовлено.

Рішення місцевого суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь СГ «Еквіпмент Лізинг Україна» 1 000 грн та 72 дол. США заборгованості залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що 04 червня 2015 року ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за мировою угодою, тобто пропустило визначений частиною четвертою статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) шестимісячний строк від дня настання строку виконання основного зобов`язання для пред`явлення вимоги до поручителя, оскільки день виконання основного зобов`язання сторонами встановлено 30 квітня 2014 року.

Крім цього, направивши 05 березня 2012 року лист про дострокове погашення збитків, СГ Транспортейшн Лізинг Австрія ГмБХ змінило строк виконання основного зобов`язання.

Щодо стягнення з ОСОБА_2 як поручителя за договором поруки від 12 березня 2015 року на користь СГ «Еквіпмент Лізинг Україна» 1 000 грн та 72 дол. США заборгованості, то рішення місцевого суду в цій частині не оскаржувалосяться.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2018 року до Верховного Суду, ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що укладаючи договір про погашення заборгованості, сторони дійсно мали намір створити саме ті правові наслідки, які прямо передбачені даним договором. Боржник ( ОСОБА_1 ) у добровільному порядку взяв на себе зобов`язання відповідати солідарно та в повному обсязі за зобов`язаннями, які виникнуть на підставі мирової угоди по справі № 5023/6093/12.

Солідарна відповідальність ОСОБА_1 перед «СГ Транспортейшн Лізинг Австрія ГМБХ» була єдиною метою укладення вказаного договору про погашення заборгованості.

Законодавством України не заборонено укладення сторонами правочину на умовах, в яких одна сторона бере на себе зобов`язання погасити перед кредитором заборгованість за іншу особу на визначених договором умовах, тому договір про погашення заборгованості є реальним та дійсним правочином. Висновки суду про удаваність договору про погашення заборгованості від 17 квітня 2013 року є безпідставними.

Апеляційним судом неправильно застосовано норми частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до відносин за договором про погашення заборгованості від 17 квітня 2013 року. Підстави для припинення цього договору відповідно до указаної норми закону відсутні.

Так, останній платіж за мировою угодою та за договором про погашення заборгованості повинен був бути вчинений 30 квітня 2014 року, а позов до суду був поданий 18 квітня 2014 року, тобто ще до настання строку погашення останнього платежу, отже відсутні підстави для застосування частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Перша вимоги кредитора була заявлена до ОСОБА_1 як до поручителя у квітні 2014 року, однак вказані обставини залишені судом апеляційної інстанції поза увагою.

Разом з тим, згідно з пунктом 6.2 договору особистої поруки до цього договору застосовується Австрійське право за винятком відсильних норм міжнародного права, проте вказані умови апеляційним судом залишені поза увагою, відповідно, безпідставно вирішено питання про припинення вказаного вище договору на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Апеляційний суд вийшов за межі позовних вимог, сторони у справі не подавали жодних доказів і не посилалися на те, що між ними укладений удаваний правочин. Дослідження вказаних обставин виходило за межі предмету розгляду даної справи.

Доводи інших учасників справи

У квітні 2019 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Прокоп`єв К. Є. , подав до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що солідарна відповідальність ОСОБА_1 як боржника при виконані боргових зобов`язань свідчить про укладення сторонами саме договору поруки, оскільки така умова обумовлена саме змістом договору про погашення заборгованості від 17 квітня 2013 року. Отже апеляційний суд дійшов правильного висновку щодо поруки ОСОБА_1

Суд апеляційної інстанції не робив жодного висновку про те, що вказаний договір про погашення заборгованості є удаваним, а лише встановив, що за вказаним договором між сторонами виникли правовідносини поруки.

Крім того, сторони за взаємною згодою у пункту 2.5 вказаного вище договору погодили частковий обсяг відповідальності ОСОБА_1 за порушення умов цього правочину в розмірі 192 194 дол. США.

Договір поруки і договір про погашення заборгованості забезпечували фактично одне зобов`язання, яке виникло з договору купівлі-продажу від 10 липня 2008 року, тому посилання позивача на той факт, що це два окремі договори щодо різних боргових зобов`язань є безпідставним.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку, що позивач пропустив визначений частиною четвертою статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) строк звернення до поручителя з вимогою, тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

08 квітня 2019 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 квітня 2019 року справу призначено до розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2019 року надіслано до апеляційного суду справу № 344/7877/15-ц для вирішення заяви ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» про перегляд постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2018 року за нововиявленими обставинами та зупинено касаційне провадження.

07 серпня 2019 року справу передано до Верховного Суду після вирішення заяви ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна»про перегляд постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2018 року.

Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Прокоп`єв К. Є., на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 03 липня 2019 року у справі за заявою ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2018 року.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У березні 2019 року ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» звернулося до Апеляційного суду Івано-Франківської області із заявою про перегляд постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2018 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2019 року надіслано до апеляційного суду справу № 344/7877/15-ц для вирішення заяви ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» про перегляд постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2018 року за нововиявленими обставинами.

Зазначена обставина була підставою для зупинення провадження у справі.

Після вирішення заяви ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна»про перегляд постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2018 року, справа повернулася до Верховного Суду.

Відповідно до статті 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Враховуючи вказане, провадження у справі підлягає поновленню за ініціативою суду.

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 липня 2019 року заяву ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2018 року задоволено.

Постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2018 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2016 року - без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» 5 481 грн понесених судових витрат.

Стаття 389 ЦПК України закріплює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, оскаржити у касаційному порядку, зокрема постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Так, ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» оскаржило в касаційному порядку постанову апеляційного суду, яка була скасована за нововиявленими обставинами.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Оскарження в касаційному порядку постанови суду апеляційної інстанції, яка скасована за нововиявленими обставинами, не передбачене.

Отже, якщо постанова апеляційного суду скасована судом апеляційної інстанції за нововиявленими обставинами, така постанова не може бути предметом касаційного перегляду.

Згідно зі статтею 396 ЦПК України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Оскільки постанова Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2018 року, яка є предметом касаційного оскарження за касаційною скаргою ТОВ «СГ Еквіпмент Лізинг Україна», скасована постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 липня 2019 року, касаційний суд закриває касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Керуючись статтями 254, 389, 394, 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити касаційне провадження у справі № 344/7877/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» на постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 липня 2018 року в справі № 344/7877/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, закрити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. І. Грушицький

А. О. Лесько

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська