Провадження по справі № 2/522/2143/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Стогнієнко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, - « про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів»

за об`єднаним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа- Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2018 року відкрито провадження у справі. В обгрунтування позову зазначав, що вимушений був звернутися з зазначеним позовом оскільки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з батьком, а відповідачка безперешкодно бачилася з донькою та проводила з нею час. У серпні 2018 року ОСОБА_2 забрала дитину, не повідомивши позивача про її місцезнаходження. Позивач вимушений звернутися до суду, оскільки сторони у добровільному порядку не можуть вирішити питання з ким буде проживати дочка та вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 , виходячи з захисту «найкращих інтересів» дитини. У позові зазначав, що має постійний дохід та постійне місце проживання. Крім того, оскільки дитина проживає разом з батьком просив стягнути з матері на утримання малолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі 2000 гривень з моменту пред`явлення позову до досягнення ОСОБА_3 , повноліття.

06.12.2018 року ОСОБА_2 подала позов до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини. У позові ОСОБА_2 зазначає, що після розірвання шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом з матір`ю, але батько ОСОБА_1 відібрав у неї дитину. За місцем проживання дитини разом з матір`ю створені всі необхідні умови для проживання дитини, матір здатна в повному обсязі забезпечити належний рівень життя доньки, психічний і особистий розвиток та соціалізацію.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2019 року зазначені позови об`єднані в одне провадження справи № 522/21544/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів» та № 522/21472/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа- Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини.

В судове засідання з`явилися представники позивача за первинним, відповідача за об`єднаним позовом, які первинний позов підтримали, у задоволенні об`єднаного позову просили відмовити.

Відповідач та представник відповідача за первинним позовом, позивача за об`єднаним позовом наполягали на тому, щоб у задоволенні первинного позову відмовити, задовольнити об`єднаний позов та визначити місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю.

Представник третьої особи - Органа опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, надала пояснення щодо висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, вважала первинний позов таким, що підлягає задоволенню, в об`єднаному позові просила відмовити. У своїх поясненнях зазначала, що висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 10.01.2019 року № 01-11/2641/1вих складено з дотриманням норм чинного законодавства, засідання комісії з питань захисту прав дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради відбулося за участю матері, ОСОБА_2 та батька, ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що первинний позов підлягає задоволенню частково, а об`єднаний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями СК України.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

21 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби ОМУЮ було зареєстровано шлюб. Згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2017 року шлюб було розірвано.

Від спільного шлюбу сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

З пояснень наданих представниками ОСОБА_1 вбачається, що після розірвання шлюбу дитина декілька місяців проживала разом з матір`ю ОСОБА_2 , але потім почала жити разом з батьком, а з матір`ю мала зустрічі за бажанням ОСОБА_2

Зазначений факт підтверджується довідкою ОСББ «Білий парус» від 19.10.2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 та малолітня дитина ОСОБА_3 з дня народження дитини та до ІНФОРМАЦІЯ_3 проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Також зазначений факт підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які у судовому засіданні повідомили про те, що протягом 2017-2019 років, за винятком декількох місяців коли ОСОБА_3 проживала разом з матір`ю у м. Києві, про що батько дитини попереджений не був, дитина проживала разом з батьком, який зарекомендував себе турботливим, добрим, чуйним, таким, який піклується про здоров`я та розвиток ОСОБА_3.

У серпні 2018 року ОСОБА_2 , без попередження батька дитини ОСОБА_1 виїхала з малолітньою дитиною до м. Києва, перестала відповідати на телефонні дзвінки. Оскільки місце проживання дитини до цього часу не було встановлено, а ОСОБА_2 на зв`язок не виходила, вирішити питання побачення з дитиною у добровільному порядку не було можливості. 31.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Служби у справах дітей Одеської міської ради для отримання висновку про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком.

13 листопада 2018 року ОСОБА_1 знайшов дитину та забрав її до себе, з цього часу ОСОБА_3 проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, ОСОБА_2 під час слухання справи надані особисті пояснення щодо того, що малолітня ОСОБА_3 після розлучення проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому при поданні позову свою адресу проживання зазначала: АДРЕСА_3 . В матеріали справи позивачкою за об`єднаним позовом, відповідачкою за первинним позовом надано довідку з місця роботи: від 19.03.2019 року про те, що вона дійсно працює у ТОВ « ЮГ Девелопмент» на посаді комерційного директора та пояснення, що на час розгляду справи ОСОБА_2 проживає у м. Києві. У поданому позові та в особистих поясненнях повідомила суд, що малолітня дитина була викрадена у неї батьком ОСОБА_1 у листопаді 2018 року, не дивлячись на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 березня 2017 року встановлено, що малолітня ОСОБА_3 після розірвання шлюбу залишилася на вихованні матері. Судом оглянуто та проведено оцінку зазначено рішення, з якого вбачається, що судом при прийнятті рішення щодо розлучення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не визначалося питання щодо місця проживання дитини. Судом оглянуто наданий ОСОБА_2 відеозапис «щодо викрадення ОСОБА_9 », з якого не вбачається жодних протиправних дій з боку батька ОСОБА_1 , дитина самостійно пішла до батька. З боку матері дитини не було вчинено жодних дій, які б свідчили про її заперечення з цього приводу.

Також ОСОБА_2 зазначила, що не приймала участь при складенні висновку Органом опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та не може бути впевнена у всесторонньому дослідженні питання про проживання доньки із батьком.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 10.01.2019 року № 01-11/2641/1 вирішено вважати доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 .

Судом було витребувано зі Служби у справах дітей матеріали, які стали підставою для складення висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 10.01.2019 року № 01-11/2641/1. Зі змісту висновку та зазначених матеріалів вбачається, що до Служби у справах дітей Одеської міської ради разом з заявою батька ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 разом з ним, надійшла заява від матері дитини ОСОБА_2 стосовно надання висновку щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з нею за адресою: АДРЕСА_2 . В заяві між тим зазначалося, щоб інформація про місце проживання ОСОБА_2 була конфіденційною, оскільки ОСОБА_2 не мала бажання, щоб про неї дізнався ОСОБА_1 .

Відповідно до листа від 04.12.2018 року № 05/01-871 Одеського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Одеської міської ради за адресою проживання: АДРЕСА_1 , складних життєвих обставин в родині не виявлено. Родина проживає в 3-х кімнатній квартирі, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 забезпечена усім необхідним до віку. У дитини є окрема кімната, яка обладнана ліжком, шафою, місцем для занять та відпочинку, відвідує приватний садок «Оранж». Під час спілкування з фахівцем із соціальної роботи відділу соціальної роботи ОМЦСССДМ у Приморському районі малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомила, що бажає проживати разом з батьком.

Крім того, фахівцем із соціальної роботи відділу соціальної роботи ОМЦСССДМ у Приморському районі було здійснено відвідування місця проживання матері малолітньої дитини, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , але двері ніхто не відчинив. Матері було залишено інформаційне повідомлення, проте до ВСР ОМЦСССДМ у Приморському районі ніхто не звернувся. До суду також не надано жодних письмових доказів, щодо проживання ОСОБА_3 разом з матір`ю у період з 2017 по 2019 рік за адресою: АДРЕСА_2 або за будь-якою іншою адресою, крім проживання нетривалого часу у м. Києві, не надано жодних документів щодо можливих умов проживання дитини разом з матір`ю.

Судом враховано, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 на підставі договору дарування від 21 червня 2012 року в зазначеній квартирі постійно проживає малолітня ОСОБА_3 ОСОБА_2 власного нерухомого майна немає, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру пав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 23.11.2018 року, тривалий час не проживає за однією адресою. Під час надання пояснень ОСОБА_2 та її представником взагалі не вдалося визначити де ОСОБА_2 має намір проживати разом з дитиною, щоб створити їй безпечні та постійні умови для проживання.

Разом з тим, судом допитано свідків, заявлених представником позивача за об`єднаним позовом ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які надали пояснення, що в період з 2016 року по серпень 2018 року ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 мав змогу вільно бачитися з дитиною. ОСОБА_2 зарекомендувала себе як турботлива та чуйна матір. Разом з тим, зазначені свідки дали позитивну оцінку ОСОБА_1 як батьку. ОСОБА_2 у власних поясненнях не спростувала вищезазначені характеристики ОСОБА_1 як батька для ОСОБА_3.

Однак, враховуючи інші докази, надані в матеріали справи, такі як переписка ОСОБА_1 з бабусею ОСОБА_9 - ОСОБА_13 , довідка з КУ «Дитяча міська поліклініка № 4» від 13.11.2018 року, довідка з ПЗ «Одеський приватний дошкільний заклад (ясла-садок) «Оранж», надані свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 пояснення щодо постійного проживання ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 суперечать іншим доказам у справі.

Суд приймає до уваги висновок спеціаліста № ED-2521-4-1220. 18 із психологічного дослідження дитини та батька, складеного 21.01.2019 року відповідно якого встановлено що ОСОБА_3 відчуває більшу психологічну прихильність до батька ОСОБА_1 , рівень психічного розвитку дитини відповідає віковим нормам, що також свідчить про те, що той усталений порядок життя дитини, що встановився, а саме постійне місце проживання дитини з батьком та зустрічі з матір`ю, підходить для нормального розвитку дитини. Під час розгляду питання щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 та складання висновку Органом опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, а також під час розгляду справи у суді, ОСОБА_2 не надавалося жодних інших висновків щодо психологічної прихильності ОСОБА_3 та не було наміру пройти будь-які психологічні консультації для отримання таких документів.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2018 року витребувано з Медичного центру « ПОЛІНАР» інформацію, в якій вказати чи проходила лікування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у медичному центрі « ПОЛІНАР» з зазначенням діагнозу, стадій захворювання, періодів знаходження ОСОБА_2 на лікуванні з наданням ( за наявності) підтверджуючих цей факт належним чином засвідчених витягів з історії хвороби ОСОБА_2 . На зазначену ухвалу судом отримано відповідь ПП «Медичний центр Полінар» вих № 44 від 17.01.2019 року, що у період з 21.08.2017 по 14.09.2017 року проходила лікування анонімна пацієнтка ( з її слів- ОСОБА_14 ), за наступним діагнозом: Гостра інтоксикація неускладнена, у зв`язку з поєднанням канабіноїдів, стимуляторів. Зазначене було підтверджено ОСОБА_2 й у судовому засіданні з посилаючись, що це було разовим прийняттям, що було викликане скрутною життєвою ситуацією. Між тим, в матеріали справи залучено сертифікат про проходження профілактичного наркологічного огляду від 26 листопада 2018 року, виданого Медичним центром ТОВ «Долор+» на ім`я ОСОБА_2 про те, що наркологічних захворювань не виявлено.

Судом оглянуто у судовому засіданні відеозапис з якого вбачається, що ОСОБА_2 має постійний «нічний відпочинок», що може відігравати негативну роль у вихованні дитини, буде впливати на її режим дня та розвиток. Згідно висновків Постанови ВС від 18.04.2019 року, справа № 309/3653/15-ц поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

Відповідно до ст.141Сімейного кодексуУкраїни мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно п.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Чинне законодавство України сприяє трактуванню дитини як рівноправного члена сім`ї стосовно вирішення умов її життя, як того, хто має власну гідність і право на повагу до неї, право на власну думку і право на протест.

Закон України «Про охорону дитинства» визначає дитинство як період розвитку людини до досягнення повноліття. Водночас дитинство це й особливий біопсихосоціально-правовий стан людини. У преамбулі Конвенції про права дитини зазначено, що дитина потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист.

Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Однією із загальних засад регулювання сімейних відносин є рівність прав та обов`язків жінки та чоловіка. Батьківські права як загальна категорія походить від слова «батьки», а отже, їх носіями є мати і батько в рівній мірі.

Батьки зобов`язанні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також батьки зобов`язані поважати дитину.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як записано у ст. 5 Хартії прав сім`ї від 1983 року, оскільки батьки дали життя своїм дітям, вони мають первинне і невід`ємне право виховувати їх; отже їх слід вважати первинними та головними вихователями власних дітей.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Право на особисте виховання дитини дає можливість матері, батькові бути нерозлучно з дитиною.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьківське право це можливість або комплекс можливостей, наданих матері, батькові щодо дитини, але водночас вони зобов`язані зважати на право дитини мати свою думку, та її право на охорону здоров`я. батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У положеннях Конвенції про права дитини вживається термін «найкращі» інтереси дитини, тому слід приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд при вирішенні спору про місце проживання дитини враховує те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, створення належних умов до виховання та проживання дитини, з ким дитина проживає у теперішній час.

При винесенні рішення щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 суд приймає до уваги тривалий час проведений дитиною разом з батьком, оскільки це є важливим чинником при визначенні найкращих інтересів дитини. Такий правовий висновок міститься у Постанові ВС від 02.05.2018 року, справа № 404/1100/16-ц.

Визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком не є розлученням її з матір`ю, яка не позбавлена права спілкування з дитиною, а також участі у її вихованні та забезпеченні і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком щодо встановлення часу зустрічей.(Постанова ВС від 18.04.2019 року у справі № 309/3653/15-ц.

Щодо вимоги про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі 2000 гривень з моменту пред`явлення позову до досягнення ОСОБА_3 , повноліття суд задовольняє частково з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України).

Як зазначено в п. 17 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували можливість відповідачки за первинним позовом ОСОБА_2 сплачувати аліменти у розмірі 2000 гривень.

На підставі зазначеного, приймаючи до уваги доводи та пояснення обох сторін по справі, розглядаючи справу у межах чинного законодавства, а також дослідивши висновок ради опіки та піклування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, - « про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів підлягають задоволенню частково.

Суд приходить до висновку, про необхідність задоволення вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання ОСОБА_3 разом з батьком.

Виходячи з норм чинного законодавства та враховуючи розмір заробітної плати ОСОБА_2 суд вважає за можливе стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 849,50 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду, а саме з 10.12.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Враховуючи те, що первинний та об`єднаний позов є взаємовиключними, враховуючи надані докази, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа- Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини необхідно відмовити.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 19, 161, 180, 181, 182 СК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, - « про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів» - задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) аліменти на утримання малолітньої - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі 849,50 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подачі позову до суду, а саме з 10.12.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа- Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини,- відмовити.

Суд роз`яснює сторонам, що дане рішення не позбавляє прав та обов`язків ОСОБА_2 щодо участі у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 15.11.2019 року.

Суддя: Р.Д. Абухін

05.11.19