Справа №173/895/19
Провадження №2/173/723/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Малашова Галина Вікторівна, ОСОБА_2 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

04.04.2019 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідача Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Малашова Г. В., ОСОБА_2 .

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.05.2019 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін 30.07.2019 року

Відповідачем у встановлений строк надана заява про визнання позовних вимог.

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3 .

Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається із садибного житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 .

За життя, 21.10.1983 року її мати ОСОБА_3 , купила Ѕ частину житлового будинку садибного типу з відповідними господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

28.10.2004 року Верхньодніпровська міська рада на підставі рішення № 713-29-ХХХІV надала дозвіл на підготовку технічної документації по визначенню площі присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 на земельну ділянку площею -0.004256 га., з вільних земель міста.

20.03.2019 року Верхньодніпровська міська рада на підставі рішення № 64 затвердила адресу житловому будинку ОСОБА_3 : АДРЕСА_1 .

Інший співвласник Ѕ частини житлового будинку ОСОБА_5 в 2010 році вийшов в одиницю об`єкту і отримав свідоцтво на право власності за адресою: АДРЕСА_1 .

Її мати за життя не оформила документи на свою одиницю об`єкта.

Після смерті матері вона звернулася до приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу Малашової Г.В., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок з господарськими спорудами, але постановою приватного нотаріуса Верхньодніпровського районного нотаріального округу від 20.02.2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, що померла за життя належним чином не оформила документи на спадковий будинок, спадкоємцем наданий правовстановлюючий документ на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , але на даний час такого будинку не існує, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідачем, Верхньодніпровською міською радою Дніпропетровської області, подана заява про визнання позовних вимог.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Малашова Г.В., ОСОБА_2 , письмових пояснень на позовну заяву не надали.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виникли правовідносини, що виникають із права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Способом захисту порушених цивільних прав позивачем визначено визнання права власності, з яким погоджується суд. Даний спосіб захисту порушених прав передбачений ст. 16 ЦК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть про народження та про укладення шлюбів.

Після смерті матері відкрилась спадщина, яка складається із садибного житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 .

За життя, 21.10.1983 року мати позивача, ОСОБА_3 ( в подальшому прізвище змінене на ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження), купила Ѕ частину житлового будинку садибного типу з відповідними господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі продажу від 21.10.1983 року, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Комаровою І.В., та зареєстрований в реєстрі за № 1-1190. Право власності на зазначену частину будинку зареєстроване Верхньодніпровським бюро технічної інвентаризації, відповідно до чинного на час укладення договору законодавства.

Такими чином судом встановлено, що за життя у матері позивачки виникло право власності на спадкове майно, а саме на той час Ѕ частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1

В подальшому 28.10.2004 року Верхньодніпровська міська рада на підставі рішення № 713-29-ХХХІV надала ОСОБА_3 , дозвіл на підготовку технічної документації по визначенню площі присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 і на довиділення земельної ділянки площею - 0.004256 га., з вільних земель міста, що підтверджується копією рішення.

20.03.2019 року Верхньодніпровська міська рада на підставі рішення № 64 затвердила адресу житловому будинку ОСОБА_3 ,: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією рішення.

Інший співвласник Ѕ частини житлового будинку ОСОБА_5 в 2010 році вивів в самостійну одиницю об`єкт нерухомості і отримав свідоцтво на право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною радою України від 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавленим своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що у матері позивачки ОСОБА_3 , за життя виникло право власності, спочатку на 1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а згодом на самостійне домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте за життя ОСОБА_3 , належним чином не оформила документи на належне їй домоволодіння, як на самостійний об`єкт нерухомості.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як зміна правового статусу спадкового майна.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємці за законом чи за заповітом мають право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що позивач є донькою померлої ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу, відповідно позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Бажає прийняти спадщину після смерті матері. В зв`язку з чим звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Судом також встановлено, що життя ОСОБА_3 , склала заповіт, посвідчений 25.07.2008 року Зезуль Л.Я., приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстровим № 748 на ім`я другої своєї доньки ОСОБА_2 , що підтверджується копією заповіту.

Проте, ОСОБА_2 , 17 серпня 2018 року подала приватному нотаріусу Верхньодніпровського районного нотаріального округу Малашовій Г.В., заяву про відмову від спадщини, що залишилось після смерті її матері ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Враховуюючи, що ОСОБА_2 , відмовилась від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , і протягом встановленого ЦК України шестимісячного строку не відізвала свою заяву про відмову від спадщини, вона вважається такою, що не прийняла спадщину.

За даних обставин спадкування майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3 ,. переходить до спадкоємців за законом, так інші спадкоємці за заповітом відсутні.

Як зазначалось вище позивач ОСОБА_1 , є спадкоємцем за законом першої черги та бажає прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 , тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 705.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача .

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Малашова Галина Вікторівна, ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування за законом на садибний житловий будинок, загальною площею 50.0 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, розташованого на присадибній земельній ділянці площею 0.268 га., за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

Витрати по сплаті судового збору в сумі по 705.00 грн. покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 30.07.2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 30.07.2019 року

Оприлюднене : 01.08.2019 року

Дата набрання законної сили: 30.08.2019 року