Справа № 471/741/18-ц
Провадження №2/471/44/19
Номер рядка звіту 42
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2019 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Скарницької І.Б.,

за участю секретаря Романчук О.О.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу № 471/741/18-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ частки у майні, що є у спільній власності. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділ частки у майні, що є у спільній власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони з 21 лютого 2006 року по 18 жовтня 2016 року перебували у шлюбі. В період шлюбу вони разом за спільні кошти придбали житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 . Але при реєстрації права власності на нерухоме майно власником будинку був записаний позивач. Після розірвання шлюбу в 2016 році позивач залишилася жити в цьому будинку з їх дітьми. Відповідач інколи чинить перешкоди у користування будинком, каже, що він є його власником, та може вигнати дружину із дітьми із дому, тому вона просить виділити їй її частку у спільному майні.

Під час судового засідання позивач та її представник підтримали позовні вимоги.

Відповідач не заперечував проти позову, суду пояснив, що не проти того, щоб дружина із дітьми проживала у будинку, але вона продала інше спільне майно, кошти залишила всі собі, також він проти того, щоб дружина у будинку проживала з іншим чоловіком.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши та оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони у період з 21 лютого 2006 року по 18 жовтня 2016 року перебували у шлюбі (а.с. 9).

06 липня 2006 року було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_3 придбав будинок АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2006 року даний договір було визнано дійсним та визнано право власності на вказаний будинок за ОСОБА_3 (а.с.8).

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Тобто, майно, набуде подружжям під час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя навіть у разі здійснення державної реєстрації на ім`я лише одного з них.

Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, то належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначив у п. 22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 572 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, є спільною сумісною власністю.

Статтею 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Домовленості між співвласниками щодо розміру часток вказаної нерухомості не існувало, ці частки є рівними.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено позовні вимоги, а відтак, враховуючи позицію відповідача, позов слід задовольнити повністю.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ частки у майні, що є у спільній власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , як таке, що набуто у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , як таке, що набуто у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 . паспорт серії НОМЕР_2 виданий Братським РВ УМВС України в Миколаївській області 06.10.1999 року.

Рішення може бути оскаржено в порядку ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

СуддяІ.Б. Скарницька

Повний текст судового рішення виготовлено 14.11.2019 року