Постанова

Іменем України

21 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 707/2165/15-ц

провадження № 61-9376св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - керівник Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави Україна,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Черкаська районна державна адміністрація,

третя особа - Черкаське регіональне управління водних ресурсів,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 09 червня 2016 року у складі судді Морозова В. В. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 11 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Гончар Н. І., Міщенко С. В., Ювшина В. І.,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року керівник Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави Україна звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Черкаської районної державної адміністрації, третя особа - Черкаське регіональне управління водних ресурсів, про визнання незаконними та скасування розпоряджень, витребування земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку.

Вимоги обґрунтовував тим, що розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації від 13 лютого 2014 року № 28 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок загальною площею 12,5166 га в адміністративних межах Будищанської сільської ради Черкаського району Черкаської області (далі - Будищанська сільська рада) за межами населеного пункту.

Указаним розпорядженням для масиву земельних ділянок (серед яких є і спірна ділянка) визначено вид угідь - «піски» та віднесено до земель загального користування.

Розпорядженням від 21 березня 2014 року № 72 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 24 громадянам, в тому числі і ОСОБА_1 - земельної ділянки площею 0,091 га, для ведення індивідуального дачного будівництва в адміністративних межах Будищанської сільської ради за межами населеного пункту.

14 липня 2014 року ОСОБА_1 на підставі договору дарування № 2-1046 подарувала вищезазначену земельну ділянку ОСОБА_2

Прокурор посилався на неправомірність передачі ОСОБА_1 земельної ділянки, оскільки вона розташована в межах прибережної захисної смуги р. Вільшанка. Затвердження проекту та передача у приватну власність земельних ділянок суперечить вимогам Земельного кодексу України (далі - ЗК України) і Водного кодексу України щодо неможливості перебування таких земель у приватній власності та здійснення їх забудови.

Вказував, що Черкаська районна державна адміністрація порушила вимоги частини другої статті 186-1 ЗК України щодо необхідності погодження проекту відведення відділом регіонального розвитку, містобудування та архітектури Черкаської районної державної адміністрації.

Детальний план території Будищанської сільської ради, на якій розташована спірна земельна ділянка, або інший вид містобудівної документації в установленому законодавством порядку не розроблявся та не затверджувався.

Затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки відбулося без отримання позитивного висновку землевпорядної експертизи, що суперечить статті 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації».

Крім того, спірна земельна ділянка розташована в межах Вільшанської захисної дамби, яка відноситься до об`єктів державної власності, та перебуває на балансі Черкаського регіонального управління водних ресурсів, а тому передача земельної ділянки ОСОБА_1 порушує право власності останнього.

У зв`язку з наведеним прокурор просив визнати незаконним і скасувати розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,091 га, витребувати на користь держави від ОСОБА_2 зазначену земельну ділянку та скасувати рішення державного реєстратора від 14 липня 2014 року № 14428033 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,091 га за ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення та ухвали судів попередніх інстанцій

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 09 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11 серпня 2016 року, позов керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах держави Україна задоволено.

Скасовано розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу земельних ділянок у власність» в частині передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,091 га, розташованої в адміністративних межах Будищанської сільської ради за межами населеного пункту.

Витребувано на користь держави від ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,091 га, що розташована в адміністративних межах Будищанської сільської ради за межами населеного пункту.

Скасовано рішення державного реєстратора від 14 липня 2014 року № 14428033 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,091 га за ОСОБА_2 .

Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спірна земельна ділянка, яка відноситься до земель водного фонду, усупереч вимогам земельного та водного законодавства була передана у власність ОСОБА_1 , яка подарувала її ОСОБА_2 , що є підставою для витребування цієї земельної ділянки від останнього на користь держави відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України зі скасуванням рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Короткий зміст касаційної скарги

У вересні 2016 року до суду касаційної інстанції від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла касаційна скарга, у якій їхній представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 лютого 2017 року дану справу призначено до судового розгляду.

Справу № 707/2165/15-ц передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Аргументи учасників справи

Доводи касаційної скарги

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що при передачі земельної ділянки у приватну власність не було дотримано процедуру інвентаризації земель, оскільки затвердження матеріалів інвентаризації та віднесення спірної земельної ділянки до виду угідь «піски» відбулося на підставі розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 13 лютого 2014 року, законність якого підтверджена рішенням Окружного адміністративного суду Черкаської області від 23 грудня 2014 року у справі № 823/3558/14.

Суди ухвалили рішення про задоволення позову на підставі єдиного доказу - довідки державного підприємства «Черкаський інститут землеустрою» від 18 березня 2015 року № 200 та графічного відображення до неї, в яких зазначено, що спірна земельна ділянка розташована в прибережній захисній смузі р. Вільшанка. Однак судам не був наданий кадастровий план.

Суди не перевірили дотримання прокурором вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» при зверненні до суду з даним позовом.

Короткий зміст заперечення

Від прокурора Черкаської області надійшло заперечення, у якому він просить касаційну скарга відхилити, а оскаржені судові рішення залишити без змін, вважаючи їх законними та обґрунтованими.

Обставини справи

Суди встановили, що розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації від 12 лютого 2014 року № 26 ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку, яка розташована в адміністративних межах Будищанської сільської ради за межами населеного пункту, для ведення індивідуального дачного будівництва.

Відповідно до розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 13 лютого 2014 року земельна ділянка загальною площею 12,5166 га, на якій розташована ділянка ОСОБА_1 , належить до виду угідь «піски».

Розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації від 21 березня 2014 року № 72 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 24 громадянам, в тому числі і ОСОБА_1 , для ведення індивідуального дачного будівництва.

Цим розпорядженням спірна земельна ділянка віднесена до категорії земель рекреаційного призначення.

14 липня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір дарування земельної ділянки № 2-1046, на підставі якого державний нотаріус прийняв рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2

Вважаючи, що передача спірної земельної ділянки була здійснена з порушенням норм земельного законодавства (ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги р. Вільшанка, перебувала у користуванні Черкаського регіонального управління водних ресурсів, відноситься до категорії земель водного фонду), прокурор, який діяв в інтересах держави Україна, подав до суду даний позов.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частинами першою та другою статті 213 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам оскаржені судові рішення не відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норми права

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій зробили висновки про те, що при передачі ОСОБА_1 спірної земельної ділянки у приватну власність Черкаська районна державна адміністрація не врахувала, що ділянка належить до об`єктів водного фонду, розташована в межах прибережної захисної смуги р. Вільшанка, що є підставою для визнання незаконним і скасування розпорядження від 21 березня 2014 року № 72 та витребування від ОСОБА_2 цієї земельної ділянки, отриманої ним у дар від ОСОБА_1 , на користь держави зі скасуванням рішення про державну реєстрацію права власності.

Проте з такими висновками судів повністю погодитися не можна.

Аналіз змісту матеріалів справи свідчить, що керівник Черкаської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом 31 серпня 2016 року

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду (частина перша статті 46 ЦПК України в редакції, чинній на момент подання позову).

Частиною другою статті 45 ЦПК України в редакції, чинній на момент подання позову, передбачено, що з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (частина четверта статті 23 Закону).

При вирішенні спору суди не перевірили та не встановили наявність виключного випадку для подання позову керівником Черкаської місцевої прокуратури. Зокрема не з`ясували, який суб`єкт владних повноважень не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави або ж, що такий суб`єкт владних повноважень відсутній.

Згідно з частиною третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

За встановлених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 09 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 11 серпня 2016 року скасувати.

Справу № 707/2165/15-ц передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

З моменту прийняття постанови рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 09 червня 2016 року та ухвала апеляційного суду Черкаської області від 11 серпня 2016 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Крат
Судді:Н. О. Антоненко І. О. Дундар В. І. Журавель
М. М. Русинчук