ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року

м. Харків

Справа № 638/10464/18

Провадження № 22-ц/818/5212/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікова А.І., Сащенка І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

позивач: ОСОБА_2 ,

відповідач: ОСОБА_3 ,

відповідач: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шрамко Ірини Сергіївни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу в частині клопотання представника позивачів адвоката Шрамко Ірини Сергіївни про витребування доказів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_5 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2019 року в складі судді Шишкіної О.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою, в якій просять стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 1 262 400,00 грн за розпискою від 26.10.2005 р., що складається з 789 000,00 грн. основного боргу, що є еквівалентом 30 000,00 доларів США та 473 400,00 грн процентів за 36 місяців, що є еквівалентом 18 000,00 доларів США; стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 188 308,00 грн. за розпискою від 14.08.2012 р. в сумі, що складається з 131 500,00 грн. основного боргу, що є еквівалентом 5 000,00 доларів США та 56 808,00 грн. процентів за 36 місяців, що є еквівалентом 2 160,00 доларів США.

У травні 2019 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову, якою просила суд накласти арешт на нерухоме майно та заборонити власнику його відчуження, а саме на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_6

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_5 , звернувся із апеляційною скаргою, в якій із посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити вимоги позивача про вжиття заходів забезпечення позову та накласти арешт на нерухоме майно й заборонити власникам його відчуження, а саме: 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 31.08.2006 р. на підставі договору купівлі-продажу, Р№3353 від 31.08.2006 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Поляковою М.В.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на всі доводи позивача щодо вчинення відповідачами дій, спрямованих на переведення права власності на майно.

Вважає, що суд неправомірно відмовив у задоволенні клопотання про застосування заходів забезпечення позову, адже позивачу відомо, що процес розірвання шлюбу між відповідачами, справа щодо якого перебуває у Дзержинському районному суді, навмисно ініційована ним для зміни статусу спільно набутого майна в процесі розірвання шлюбу, що може ускладнити виконання рішення про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 солідарного боргу у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Крім того, позивачу відомо, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_7 до приватного нотаріуса Мірошніченко Т.П., третя особа ОСОБА_6 про скасування рішення державного реєстратора та зобов`язання вчинити дії, що свідчить про наявність спроби відповідача ОСОБА_6 відчужити майно на користь спільної доньки відповідачів ОСОБА_7 .

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що викладені мотиви, на підставі яких заявник просить накласти арешт, не містять нових обставин та мотивів, які підтверджені належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами, а мають характер припущення. Крім того, у зазначеній заяві, у порівнянні із раніше поданою, не наведено нових обґрунтувань про те, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів окрім тих, які вже накладені судом, і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Із позовної заяви вбачається, що предметом розгляду у справі є спір між сторонами щодо стягнення заборгованості згідно розписки від 26.10.2015 року та просять стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 1 262 400,00 грн за розпискою від 26.10.2005 р., що складається з 789 000,00 грн. основного боргу, що є еквівалентом 30 000,00 доларів США та 473 400,00 грн процентів за 36 місяців, що є еквівалентом 18 000,00 доларів США; стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 188 308,00 грн. за розпискою від 14.08.2012 р. в сумі, що складається з 131 500,00 грн. основного боргу, що є еквівалентом 5 000,00 доларів США та 56 808,00 грн. процентів за 36 місяців, що є еквівалентом 2 160,00 доларів США.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 липня 2018 року вжито заходи забезпечення позову до подання позову - накладено арешт на 1/2 частину 3-кімнатної квартири АДРЕСА_2 ,

яка належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування Р№385 від 16.04.2004, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Тимофєєвою О.В., 29.06.2004; 2-кімнатна квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 31.08.2006 на підставі договору купівлі-продажу, Р№3353 від 31.08.2006, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Поляковою М.В.

10 квітня 2019 року представником позивача подано заяву про забезпечення позову, якою просила суд накласти арешт на нерухоме майно та заборонити власнику його відчуження, а саме на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4 31.08.2006 року на підставі договору купівлі-продажу Р№3353 від 31.08.2006, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поляковою М.В..

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви.

Звертаючись до суду у травні 2019 року з заявою про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_5 , зазначає що позивачу стали відомі нові обставини, які свідчать про імовірні ускладнення, що можуть виникнути при виконанні рішення суду та просить суд накласти арешт на нерухоме майно та заборонити власнику його відчуження, а саме на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_6 проте зазначає ті ж самі обставини, які були предметом розгляду раніше поданої заяви про забезпечення позову, у задоволенні якої ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 квітня 2019 року було відмовлено.

Оскільки представником позивача не надано нових обставин та мотивів, які підтверджені належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами та не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову в обраний нею спосіб може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, за таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко