Справа № 446/736/19 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І.
Провадження № 22-ц/811/3115/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. Категорія: 39
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Ніткевича А.В., Шандри М.М.

секретаря: Матяш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 28 серпня 2019 року про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним в частині нарахування відсотків на суму позики,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Кам`янка Бузького районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним в частині нарахування відсотків на суму позики.

Ухвалою Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 28 серпня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Сергеєвої О.І., провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним в частині нарахування відсотків на суму позики закрито.

Ухвалу оскаржив позивач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального і матеріального права. Зокрема зазначає, що в частині ухвалення судового рішення по зустрічному позову дійсно збігаються сторони, а порівняння предмету зустрічного позову із його новим вимогами засвідчує лише їх часткову тотожність, а підстави двох позовів є абсолютно різними. В зустрічному позові він просив визнати договір позики повністю недійсним, а у знов заявленому позові лише частково в частині передбачених борговою розпискою процентів. Також стверджує, що зустрічні позовні вимоги в уже розглянутій справі були заявлені з тих підстав, що договір позики був укладений ним на вкрай невигідних умовах та внаслідок збігу тяжких обставин, тобто підстав передбачених ст. 233 ЦК України.

Враховуючи зазначене просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою цивільну справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони у справі в судове засідання не з`явились, хоч належним чином повідомлялися про час і місце судового засідання, що стверджується матеріалами справи.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подала в суд заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншій справі. ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився про причини неявки не повідомив.

Представник ОСОБА_1 адвокат Солдатенко А.В. подав заяву про слухання справи без його участі.

Частиною 2 ст.372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав набрало законної сили 04.07.2019 року, а тому прийшов до висновку, що клопотання про закриття провадження по справі є підставним та підлягає до задоволення.

Колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції з огляду на таке.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним в частині нарахування відсотків на суму позики. Просив суд договір позики, укладений між ним та ОСОБА_2 на суму 6045 доларів США і оформлений розпискою від 15 травня 2015 року визнати недійсним в частині нарахування відсотків на суму позики.

Ухвалою Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 28 серпня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Сергеєвої О.І., провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним в частині нарахування відсотків на суму позики закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Також, із змісту правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України у справі №6-1133цс15 від 21 жовтня 2015 року, що прийнята в порядку п.2 ч.1 ст. 355 ЦПК України та у якій йдеться про схожі правовідносини, вбачається таке: згідно з пунктом 2 частини першої статті 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо є таке, що набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 344/224/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 борг в сумі 535045 (п`ятсот тридцять п`ять тисяч сорок п`ять ) гривень 65 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 5350 ( п`ять тисяч триста п`ятдесят ) гривень 45 коп. та 320 (триста двадцять ) грн. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання боргової розписки вчиненої під впливом тяжких обставин і на вкрай невигідних умовах відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 04 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 535 045 (п`ятсот тридцять п`ять тисяч сорок п`ять) гривень та судового збору в сумі 5670 (п`ять тисяч шістсот сімдесят) гривень змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 235 531 (двісті тридцять п`ять тисяч п`ятсот тридцять одну) гривню 80 копійок та 2495 (дві тисячі чотириста дев`яносто п`ять) гривень судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3531 (три тисячі п`ятсот тридцять одну) гривню судових витрат за подання апеляційної скарги. В решті рішення суду залишено без змін.

Як вбачається із доводів учасників справи, а також копій позовних заяв, рішення Кам`янка Бузького районного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року та постанови Львівського апеляційного суду від 04 липня 2019 року ОСОБА_1 дійсно звертався у суд із позовом до того ж відповідача із схожими предметом та підставами позову, однак такі позови не слід вважати тотожними.

Зокрема, позов, поданий 09.04.2019 року до Кам`янка Бузького районного суду у частині предмету аналогічного до предмету у даному спорі, однак підстави позову не були тотожними.

Так, заявлений у листопаді 2017 року позов до згаданого суду був мотивований тим, що боргова розписка була написана позивачем під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах. (ст.. 233 ЦК України)

Позовна заява, що була подана позивачем до відповідача у квітні місяці 2019 року, обґрунтована тим, що закладення до договору позики умови про нарахування відсотків за час користування позиченими коштами суперечить правовій природі цього правочину та покладене на нього розпискою зобов`язання сплачувати відсотки за час користування сумою позики суперечить нормативному визначенню цього договору і фактично перетворило позикові відносини у кредитні при відсутності до цього правових підстав. (ст.. 203 ЦК України)

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не врахував, що спір виник між тими самими сторонами, про схожий предмет, але позов пред`явлено з інших підстав, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність передбачених п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підстав для закриття провадження у справі.

Тому оскаржувану ухвалу, як таку, що постановлена без з`ясування обставин, що мають значення та без чіткого дотримання вимог закону слід скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. ст.376, 379, 381- 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 28 серпня 2019 року про закриття провадження по справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15.11.2019 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Ніткевич А.В.

Шандра М.М.