Справа № 159/3445/19
Провадження № 2/159/1052/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Посполітак Г.О.,

представника відповідача Ільків С ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про визнання припиненими зобов`язань за договором поруки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про визнання припиненими зобов`язання за договором поруки.

Позовні вимоги обгрунтовуються наступними обставинами: 28 листопада 2007 року між ОСОБА_3 та Акціонерним товариством «Індустріально-експертний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» укладено кредитний договір №183/07/фк, відповідно до якого позичальнику надано кредит в розмірі 239000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,8 % на умовах вихзначених цим Договором. З метою забезпечення виконання кредитного договору між ним, як поручителем, Банком та позичальником ОСОБА_3 було укладено договір поруки до кредитного договору №183/07/фк від 28.11.2007 року, а також Додаткова угода №1 до Договору поруки до кредитного договору. 31 серпня 2015 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнння заборгованості за кредитним договором. В подальшому судом по даній справі було призначено судово-економічну експертизу, на вирішення кої було поставлені питання щодо визначення реальної процентної ставки. Згідно висновку експерта від 29.07.2017 року судово-економічної експертизи встановлено, що зазначена в кредитному договорі №183/07/фк від 28.11.2007 року процентна ставка 12,80% арифметично збільшена на 1,39% та 1,67 % у звичайні та високосні роки відповідно при застосуванні методу розрахунку «Факт /360». Таким чином, реальна процентна ставка була більшою, ніж зазначена в кредитному договорі, за виконання зобов`язань якого позичальником він поручався відповідно до п.1.2 договору поруки та Додаткової угоди №1 до договору поруки.Проте, що реальна процентна ставка становила більше 12,8% він дізнався при ознайомленні з даним висновком експерта, а відтак вважає, що порука припинилась 28.07.2008 року, тобто через рік після підписання договору поруки.За таких обставин посилаючись на норми ст.ст.252,553,554,559 ЦК України прохає позов задовольнити.

25 липня 2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, позов не визнає, прохає відмовити у його задоволенні. Заперечуючи проти позову посилається на наступні обставини: 28 листопада 2007 року між Банком та ОСОБА_3 укладеного кредитний договір № 183/07-фк, згідно п.1.1 якого кредитор надає позичальнику на умовах забезпеності, повернення, строковості, платності цільового характеру використання кредиту у сумі 239000,00 дол.США зі сплатою 12,8% річних на умовах вищезначених договором. Цього ж дня, між Банком та ОСОБА_2 укладено Договір поруки до кредитного договору № 183/07-фк від 28.11.2007 року. Також, 03.04.2009 року, а не 28.11.2007 року,як про це вказує позивач була укладена Додаткова угода№1 до Договору поруки до кредитного договjру №183/07-фк від 28.11.2007 року. Додатковою угодою внесено зміни у п.1.2 Договору поруки у звязку із внесенням змін до кредитного договору. Так, укладення додаткової угоди до кредитного договору здійснено з метою збільшення строку кредитування для зменшення кредитного навантаження на позичальника. Поручитель, погоджуючись забезпечувати змінене зобов`язання, надав свою згоду шляхом підписання Додаткової угоди №1 від 03.04.2009 року. Вказує, що таким чином поручитель погодився із змінами, що вносилися до кредитного договору, зокрема, шляхом проставленя підпису на додатковій угоді від 03.04.2009 року до договору поруки. Інших змін до кредитного договору не вносилося. За таких обставин посилаючись на правову позицію викладену у постановах Верховного суду від 16.05.2018 року ( справа № 317/503/16) та від 21.02.2018 року ( справа № 756/11318/15-ц), а також на норми чинного законодавства прохає у позові відмовити за безпідставністю.

Позивач попередньо звертався до суду із заявами про розгляд справи у його відсутності, в яких наполягав на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві. В останній заяві (клопотання) від 16.10.2019 року просив зупинити провадження у даній справі у зв`язку з касаційним оскарженням рішення суду у цивільній справі №159/4207/15-ц ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнння заборгованості за кредитним договором, з посиланням на те, що обвидві справі взаємовязанні між собою. Крім того, вважає, що оскільки оригінал висновку №2259 від 29.09.2017 року, за результатами якого була проведена судово-економічна експертизи по справі №159/4207/15-ц є доказам у даній справі. Однак, зважаючи на те, що цивільна справа №159/4207/15-ц з висновком експерта перебуває у касаційній інстації, а тому просить суд зупинити провадження у спірній справі.

30 жовтня 2019 року представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, з підстав, зазначених у поданому відзиві на позовну заяву. Прохає відмовити у позові за безпідставністю, а також відмовити у зупиненні провадженні у даній справі з огляду на незаконність та необгрунтовність такої вимоги.

Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов безпідставний і задоволенню не підлягає.

Згідно ч.1 ст.81, ст. 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрутованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Сторонами визнається і доводиться копією кредитного договору №183/07-фк та обставина, що 28 листопада 2007 року Акціонерне товариство «Індустріально-експертний Банк» та ОСОБА_3 підписали договір, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 239000 долларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,8 % на умовах визначених цим Договором.

Також, з метою забезпечення виконання кредитного договору позичальником ОСОБА_3 укладено договір поруки до кредитного договору №183/07-фк від 28 листопада 2007 року з поручителем ОСОБА_2 .

Згідно п.п. 1.1., 1.2., 2.1. вказаного договору поруки позивач ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання солідарно перед Банком за виконання позичальником ОСОБА_3 усіх своїх обов`язків по кредитному договору.

Крім цього , 03 квітня 2009 року укладено між позичальником ОСОБА_3 та поручителем ОСОБА_2 додаткову угоду №1 до Договору поруки до кредитного договору №183/07-фк від 28 листопада 2007 року, відповідно до якої пункт договору поруки викладено у наступній редакції: «1.2. Сторони цього договору встановлюють, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед Банком відповідати в повному обсязі по зобов`язання Позичальника, які виникають з умов Кредитного договору №183/07-фк від 28.11.2017 року, за умовами якого Банк надає позичальнику кредит в розмірі 239000,00 доларів США, а позичальник зобов`язується перед Банком повернути кредитні кошти шляхом місячної сплати суми кредиту (частини кредиту) згідно Графіку погашеня заборгованості за Кредитним договором та щомісячної сплати процентів за користуванння кредитом у розмірі 12,8% річних, а також штраф та пеню, в строки та на умовах, обумовлених Кредитни договором.Строк виконання зобов`язань за Кредитним договром не пізніше 02 квітня 2025 року».

Відповідно до частини першої статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника та кредитором боржника.

Функціональне призначення поруки залежить від стадії існування цього забезпечувального правовідношення: до моменту порушення основного зобов`язання, порука спрямована на стимулювання боржника до виконання взятих на себе обов`язків, а з моменту невиконання чи неналежного виконання - на забезпечення і захист інтересів кредитора та компенсацію його майнових втрат.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до змісту Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року, згідно частини першої статті 559 ЦК України припинення договору поруки пов`язується зі зміною забезпеченого зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов`язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов`язання.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Відповідно до п. 3.2 договору поруки до кредитного договору №183/07-фк від 28 листопада 2007 року, поручитель у випадку невиконання неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому Договору, виплачує в безспірному порядку, Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України,яка діяла на дату виникнення зобов`язання Поручителя погасити заборгованість Позичальнику за кожний день прострочки від несвоєчасно погашеної суми заборгованості. При цьому, моментом виникнення зобов`язання Поручителя погасити заборгованість Позичальника , рахується наступний за днем, коли повинен бути погашений кредит (частина Кредиту) та/або відсотковий кредит за Кредитним договором.

Судом встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором та договором поруки, ПАТ «Креді Агріколь Банк» звертався в суд з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 14.12.2017 року первісний позов публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" задоволено частково, ухвалено Стягнути на користь публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 183/07 фК від 28.11.07 р., що виникла станом на 27.07.16 р., в розмірі 200 018, 66 доларів США, що є еквівалентним сумі 4 957 514 (чотири мільйони дев`ятсот п`ятдесят сім) грн. 29 коп.,і складається з:- 174 061, 03 долара США простроченої заборгованості, що є еквівалентним сумі 4 314 147 грн. 71 коп.,;1 485, 32 доларів США нарахованих відсотків, що є еквівалентним сумі 36 814 грн. 04 коп., 24 472, 31 долари США прострочених відсотків, що є еквівалентним сумі 606 552 грн. 54 коп., та 4 000 000 (чотири мільони) грн. пені. В решті первісного позову відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 01.08.2019 року, рішення Ковельського міськрайонного суду від 14.12.2017 року в частині задоволення первісного позову змінено, стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 183/07-фК від 28.11.2007, що виникла за станом на 27.07.2016, в розмірі 197 687,24 (сто дев`яносто сім тисяч шістсот вісімдесят сім доларів США 24 центи), що складається з: 173 556,65 доларів США - заборгованості за кредитом; 24 130,59 доларів США - заборгованості за відсотками по кредиту, а в решті первісного позову відмовлено.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Правова прозиція викладена в Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року в справі № 317/503/16 де вказано про те, що оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили і яким задоволені вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень ст. 559 ЦК України не має.

Крім того, у Постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 756/11318/15-ц висловлена позиція проте, що оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили задоволені вимоги кредитора до боржника та поручителя, а тому правоові підстави для визнання договору поруки припиненим із застосуванням ст. 559 ЦК України відсутні, оскільки порука не може бути припинена після ухвалення рішення суду у справі про стягнення, у тому числі, з поручителя кредитної заборгованості, під час вирішення якої суд обов`язково перевіряє строк дії поруки.

Тобто, встановлення судовим рішенням від 01.08.2019 року сукупність обставин для покладення на Позивача як поручителя солідарної відповідальності за повернення кредиту є преюдиційною та виключає можливість їх спростування в цьому спорі, якщо судове рішення набрало законної сили та підлягає виконанню.

Слід зазначити, що припинення поруки слугує підставою для відмови у позові про стягнення боргу в частині поручителя. Під час з`ясування судом підставності позову про стягнення боргу, в тому числі з поручителя, суд з`ясовує чи не припинилася порука. Таким чином, стягнення боргу з поручителя слугує доказом того, що порука не припинилася. І саме про це вказує Верховний Суд.

За змістом ст. 16 ЦК України, право на звернення до суду має кожна особа, права чи інтереси якої порушені.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що всупереч ст. 80 ЦПК України позивач та його представник не довели та не підтвердили жодними належними та допустимими доказами факт порушення прав позивача при укладенні оспорюваного правочину, а тому приходить до висновку що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог, а відтак і не підлягає задоволенню клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 12, 13,76, 78, 79, 80, 81, 89, 133, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 3, 203, 215, 230, 257, 261, 267, 627-629, 553, 554, 559, 638, 1054 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» про визнання припиненими зобов`язань за договором поруки відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 11 листопада 2019 року

Головуючий: В.О.Лесик