Дата документу 11.09.2019 Справа № 320/1208/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 320/1208/19 Головуючий у 1 інстанції: Ковальова Ю.В.
№ 22-ц/807/2179/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Бєлки В.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 квітня 2019 року у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZP0NR360244960 від 11.03.2013,

ВСТАНОВИВ

В лютому 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZP0NR360244960 від 11.03.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 11.03.2013 року з ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ZP0NR360244960, згідно якого вона одержала від позивача кредит у розмірі 10109,78 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.03.2016 року.

03.05.2014 ОСОБА_3 померла. На час відкриття спадщини зі спадкоємцем ОСОБА_3 проживала ОСОБА_4 , про що свідчать копії їх паспортів, де зазначена одна й та сама адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 14.06.2017 була направлена претензія кредитора до Мелітопольської районної державної нотаріальної контори. 04.09.2017 позивачем було отримано відповідь Державного нотаріального архіву Головного управління юстиції в Запорізькій області, в якій зазначено, що спадкоємці померлої ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті померлої була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Вважають, що шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем відповідач прийняла спадщину після померлої ОСОБА_3 09.01.2019 відповідачу було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором № ZP0NR360244960 від 11.03.2013 становить 10352,40 грн., яка складається з наступного: 8842,13 грн. - заборгованість за кредитом; 4,75 грн. заборгованість за відсотками; 910, 56 грн. заборгованість з комісії; 534,96 грн. заборгованість з пені.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд, стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № ZP0NR360244960 від 11.03.2013 у розмірі 10352,40 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 квітня 2019 року у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольни в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.03.2013 року з ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ZP0NR360244960, згідно якого вона одержала від позивача кредит у розмірі 10109,78 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.03.2016 року (а.с. 9).

Позичальник взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість.

03.05.2014 ОСОБА_3 померла (а.с.22-23)

Позивач вважає, що спадкоємцем є відповідач у справі ОСОБА_4

До Мелітопольської районної державної нотаріальної контори 08 червня 2017року була направлена претензія кредитора (а.с.26).

11 грудня 2018 року АТ КБ «Приватбанк» було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але відповідачем ніяких дій не було виконано (а.с.28).

Станом на дату смерті боржника заборгованість складається з наступного:

8842,13 грн. - заборгованість за кредитом;

4,75 грн. заборгованість за відсотками;

910, 56 грн. заборгованість з комісії;

534,96 грн. заборгованість з пені

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Досліджуючи обставини справи та законність заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з таких положень закону.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ "Приватбанк" на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Тож суд першої інстанції зробив правильних висновок про те, що позивач, АТ КБ "Приватбанк", зобов`язаний довести, що саме відповідач ОСОБА_4 є спадкоємцем померлої, прийняла після неї спадщину, а вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину, є такою що відповідає сумі боргу або перевищує її.

Як при розгляді справи у суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі, позивач зазначає, що спадкоємцем ОСОБА_3 у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_4 . На підтвердження даної обставини позивач посилається на копію паспорта позичальника та відповідача, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання.

Суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач є спадкоємцем померлої, прийняла спадщину після померлої, з урахуванням відсутності в матеріалах справи документів, підтверджуючих родинні зв`язки відповідача з померлою, наявності та вартості будь-якого майна, яке б могло бути успадковане після смерті ОСОБА_3 . Крім того, твердження в позові позивача про постійне проживання разом із спадкодавцем відповідачки не підтверджено відповідними доказами, оскільки з копії паспорту померлої, на яку посилається позивач, неможливо встановити місце проживання її на день смерті-03.05.2014 року, так як дата засвідчення вказаної копії паспорту - 05.01.2007 року.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції судова колегія також враховує, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження ані того, що відповідач є спадкоємцем, ані того, що спадкодавець залишив після своєї смерті взагалі будь-яке майно у спадщину.

Не надано позивачем і відомостей про те, що будь-які обставини перешкоджали встановити коло спадкоємців та отриманого ними у спадщину майна.

Ані при розгляді справи у суді першої інстанції ані в апеляційній скарзі позивачем не зазначено яке майно перейшло до спадкоємців, не надано доказів спорідненості відповідача зі спадкодавцем, хоча для покладення на будь-яку особу обов`язків спадкодавця необхідно встановити юридичний склад, до якого входить не лише факт спільного проживання зі спадкодавцем, а й підстави для визнання особи спадкоємцем, факт отримання буд-якої спадщини, її вартість тощо.

Тож суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 квітня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

В.Ю. Бєлка