У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Біляр Л.В.

з участю сторін:

представника скаржника ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального Управління юстиції у м. Києві Кидонь Євгенія Вікторовича,-

в с т а н о в и в:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кидонь Є.В. Вимоги скарги мотивує тим, що на виконанні у головного державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кидонь Є.В. перебуває виконавче провадження № 59234873, відкрите на підставі виконавчого листа № 755/4973/18, виданого 10 квітня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення Дніпровського районного суду м Києва у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування квартирою АДРЕСА_1 . Вказане рішення було оскаржено скаржником в касаційному порядку, 12 березня 2019 року за її касаційною скаргою було відкрите касаційне провадження, 28 травня 2019 року вона звернулася до Верховного Суду з клопотанням про зупинення виконання рішення Дніпровського районного суду м Києва до закінчення касаційного провадження. Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2019 року клопотання було задоволено, виконання рішення суду зупинено. 18 червня 2019 року державний виконавець та стягувачі з`явилися до дверей квартири та повідомили, що прийшли виконати рішення суду, на що скаржник повідомила, що виконання рішення суду зупинене ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2019 року, яке станом на час вчинення виконавчих дій було опубліковане на сайті «Судова влада України». Однак, виконавець продовжив виконання рішення суду, зламав замок у вхідних дверях квартири, завів стягувачів в квартиру та склав акт про виконання. Вважає, що вказані дії державного виконавця є незаконними та такими, що порушують права скаржника у виконавчому провадженні.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримує, просить їх задовольнити, визнати дії головного державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кидонь Є.В., вчинені ним 18 червня 2019 року у виконавчому пор важенні № 59003093 які полягали у вселенні в квартиру АДРЕСА_1 незаконними.

Особа, дії якої оскаржуються та стягував в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши представника скаржника, дослідивши матеріали скарги приходить до наступного виковку.

30 травня 2019 року головним державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кидонь Є.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 59234873 за виконавчим листом, виданим Дніпровським районним судом м. Києва, виданим 10 квітня 2019 року, яким зобов`язано усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення в квартиру, копія якої направлена сторонам виконавчого провадження 30 травня 2019 року за № 10.

12 червня 2019 року Верховним Судом винесена ухвала, якою клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення задоволено, зупинено виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2018 року та постанови Київського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року до закінчення касаційного розгляду справі. Вказана ухвала оприлюднена 18 червня 2019 року.

18 червня 2019 року головним державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кидонь Є.В. складено акт державного виконавця, яким здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 та здійснено примусове вселення в дану квартиру стягувачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , рішення суду виконано повністю.

В своїх поясненнях представник скаржника посилається на те, що скаржник повідомила державного виконавця про неможливість виконання судового рішення на підставі ухвали Верховного Суду, а головний державний виконавець Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Кидонь Є.В. не перевірив наявність обставин, що унеможливлювали б виконання рішення суду, а саме не переконався в тому, що виконання рішення суду зупинено ухвалою Верховного Суду.

Так, згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

За змістом ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Частина 8 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» наголошує на тому, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Дослідженим в судовому засіданні актом державного виконавця вбачається, що ОСОБА_1 власноручно написала, що вселення проведено без попередження, незаконна справа знаходиться в суді. Однак, суд вважає, що скаржник належним чином не повідомила державного виконавця при проведенні виконавчої дії про існування ухвал Верховного Суду про зупинення виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином суд приходить до висновку, що скаржник ОСОБА_1 не повідомила головного державного виконавця про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, не звернулася до нього із відповідною заявою чи клопотанням, хоча їй достеменно було відомо про наявність ухвали Верховного Суду від 12 червня 2019 року саме в день її винесення. Крім того, посилання представника скаржника та те, що держаний виконавець був зобов`язаний перевірити наявність підстав, що унеможливлюють виконання рішення суду не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки ч. 2 ст. 18 Закону країни «Про виконавче провадження» чітко визначено коло обов`язків державного виконавця, до складу яких не виходить обов`язок, зазначений представником скаржника. Державним виконавцем були вчинені всі необхідні та законні дії, спрямовані на виконання рішення суду, а тому скарга ОСОБА_1 до задовлення не підлягає.

Пункт 5 ч. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачає, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 15, 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст. 258, 259, 268, 354, 355, 447, 451 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального Управління юстиції у м. Києві Кидонь Євгенія Вікторовича відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 31 липня 2019 року.

Суддя Н.О.Яровенко