Провадження № 4-с/760/212/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення виконавчого листа стягувачу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця, посилаючись на норми ЗУ «Про виконавче провадження», 10.10.2019 звернулася до суду із заявою, в якій просить зобов`язати Сквирський районний відділ державної виконавчої служби повернути виконавчий лист, виданий 29.07.2016 Солом`янським районним судом, оскільки стягувачем пропущений встановлений строк пред`явлення документа до виконання та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.08.2016, а також встановити невідповідність змісту виконавчого листа вимогам до виконавчого документа, встановлених ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

В обгрунтування заяви посилалася на те, що рішенням Апеляційного суду від 25.08.2015 було скасовано рішення суду першої інстанції та постановлено нове, згідно якого, вона має сплатити ОСОБА_2 суму за договором послуг, вказане рішення суду набрало законної сили 25.08.2015 та 25.08.2015 стягувачу був виданий виконавчий лист.

Заявницею зазначено, що 27.09.2019 вона з`явилася до Сквирського районного відділу державної виконавчої служби, на виклик останнього, де ознайомившись із виконавчим листом та постановою про відкриття виконавчого провадження, прийшла до висновку, що виконавчий лист підлягає поверненню стягувачу та визнанням йог отаким, що не підлягає виконанню, оскільки стягувачем було подано його після закінчення строку для його подачі, а державний виконавець, у свою чергу, повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження.

За змістом поданої заяви вбачається, що вона є скаргою на дії державного виконавця, а тому заявниці слід зазначити, що вона звернулася до суду із скаргою та привести її у відповідність до вимог законодавства.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Розділом VII та ст. 447 ЦПК України не визначено, яка за формою та змістом має бути скарга на рішення, дії або бездіяльність державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Єдиною статтею ЦПК України, яка визначає форму та зміст заяви є стаття 175 ЦПК України, в якій визначено форму та зміст позовної заяви.

Оскільки в розділі VII ЦПК України не визначено форму та зміст скарги, слід застосувати аналогію права на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України, де передбачено наступне: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

При вирішенні питання про відкриття провадження в справі з`ясовано, що скарга не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Відповідно ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Тобто, в позовній заяві, має міститись посилання, зокрема, на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Також, як роз`яснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 за № 6 (п.13), скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченими положеннями ЦПК.

У п. 17 вищевказаної Постанови роз`яснено, що сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

При вирішенні питання про відкриття провадження в справі з`ясовано, що заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме:

Заявниці слід визначитися з колом осіб у справі, визначитися із заінтересованими особами у справі, вказати бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби порушено її права, оскільки в даній категорії справ, суб`єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у Законі України "Про державну виконавчу службу".

Також встановлено, що дана скарга не відповідає вимогам ст. 175-177 ЦПК України, оскільки заявниця не зазначила обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких вона звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог та норми законодавства України, а також заявниці слід конкретизувати заявлені нею вимоги у відповідності до норм законодавства.

Крім того, згідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається зі змісту скарги, заявниця просить скасувати постанову державного виконавця від 30.08.2016, разом з тим, зазначаючи, що 27.09.2019 ознайомилась із оскаржуваною постановою.

В той же час, вказану заяву до суду подано лише 10.10.2019.

Заявниця, звертаючись до суду не просить поновити пропущений нею строк, як і не підтвердила того, коли дізналася про порушення своїх прав.

Враховуючи зазначене, заявниці слід надати підтвердження такого, коли вона дізналася про порушення своїх прав, та в разі пропущення строку звернення до суду, надати відповідне обгрунтоване клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

Також заявницею не надано підтвердження про те, що нею не подано іншої скарги з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 447-449 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про повернення виконавчого листа стягувачу - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

Недоліки скарги, викладені в даній ухвалі, мають бути усунуті шляхом подання належно оформленої скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: