Провадження № 22-ц/802/1070/19 Категорія: 32 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за заявою ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заначеною заявою, яку обгрунтував тим, що 14 лютого 2011 року Генеральною прокуратурою України відносно нього була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 14, частиною 3 статті 368 КК України. Постановою Апеляційного суду Волинської області від 24 січня 2018 року вирок суду першої інстанції скасовано, кримінальне провадження відносно нього закрито на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, і вичерпанням можливості їх отримати.

Заявник також зазначав, що він незаконно перебував під слідством та судом 08 років 5 днів, а саме з 14 лютого 2011 року по 19 лютого 2019 року, а тому просив суд стягнути з Державного бюджету України 2 750000,00 грн моральної шкоди, 513 352,54 грн недоотриманої суддівської винагороди та 3453,70 грн інших витрат.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2019 року постановлено заяву ОСОБА_1 вважати неподаною та повернути заявнику.

Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою, заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції для розгляду в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України дана справа розглядається апеляційним судом у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційну скаргу заявника слід задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що постановою Апеляційного суду Волинської області від 24 січня 2018 року в кримінальному провадженні вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2015 року щодо ОСОБА_1 скасований, а кримінальне провадження закрито на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості у суді у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, з вичерпанням можливості їх отримати (т.1,а.с.192-199).

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою в порядку статті 130 КПК України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду і просив суд стягнути в його користь моральну шкоду, недоотриману суддівську винагороду і інші понесені ним витрати.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 07 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

20 вересня 2019 року Луцький міськрайонний суд постановив ухвалу про повернення заяви особі, яка її подала.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без руху, а пізніше - повертаючи її заявнику, суд першої інстанції виходив з того, що заява про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства, а заявник ОСОБА_1 просить розглядати дану заяву в порядку кримінального судочинства.

Проте такі висновки суду зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Частина 1, 2 статті 19 ЦПК України передбачають, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодувується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконнми рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконнимии діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду регулюється Законом № 266/94 ВР від 13 квітня 2012 року (далі Закон).

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, в тому числі у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достаніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати (пункт 2 статті 2 Закону).

Згідно з пунктом 5 статті 3 Закону у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода.

Тобто, законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову роботу, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у тому числі і відшкодування моральної шкоди.

За положеннями статті 11 Закону у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов`язані роз`яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди.

За змістом частини 1 статті 12 Закону розмір відшкодування шкоди, зазначеної в пункті 1 статті 3 цього Закону (тобто заробітку та інших грошових доходів, які громадянин втратив внаслідок незаконних дій), залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

У разі незгоди з прийнятою постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду до суду вищої інстанції в апеляційному порядку (частина 2 статті 12 Закону).

Наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41 затверджено Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» (далі-Положення № 6/5/3/41), пунктом 6 якого встановлено, зокрема, що відповідний орган одночасно з повідомленням про закриття справи в стадії дізнання і попереднього слідства направляє громадянинові повідомлення, в якому роз`яснює, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

У місячний термін з дня звернення громадянина один з органів, перелічених в пункті 11 Положення, залежно від того, хто з них здійснював слідчі дії або розглядав справу, витребовує від відповідних державних і громадських організацій усі необхідні документи, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди, і виносить передбачену частиною 1 статті 12 Закону ухвалу. Пункт 12 Положення містить вимоги щодо змісту такої ухвали. У разі незгоди з винесеною ухвалою суду громадянин має право оскаржити її до суду в порядку, встановленому для розгляду скарг на неправомірні дії органів державного управління і службових осіб, що ущемлюють права громадян.

Отже чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

В даному випадку кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному порядку, а тому розмір відшкодування шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 Закону, визначає суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Як убачається із матеріалів справи, вирок в даній справі постановляв Луцький міськрайонний суд і саме в Луцький міськрайонний суд 27 березня 2019 року повідомив ОСОБА_1 про те, що він має право на звернення до суду про поновлення порушених прав та відшкодування завданої шкоди.

ОСОБА_1 подав відповідну заяву до суду першої інстанції, який постановляв вирок в кримінальному провадженні.

Проте Луцький міськрайонний суд, всупереч зазначеним вимогам закону, не розглядав заяву ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відповідно до положень статті 12 Закону, а вирішував питання про відкриття провадження у справі в порядку цивільного судочинства і постановив ухвалу про повернення поданої заяви особі, яка її подала, з тих підстав, що ОСОБА_1 подав заяву про відшкодування шкоди в порядку кримінального судочинства, хоча на думку суду, дана справа повинна розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Такі висновки суду є помилкові, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, у тому числі й відшкодування моральної шкоди.

Заявник ОСОБА_1 зазначений порядок дотримав і подав в суд, який розглядав справу у першій інстанції, заяву про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин у суду першої інстанції, який вирішував питання про відкриття провадження у цивільній справі, не було законних підстав для залишення заяви ОСОБА_1 без руху, а пізніше - для повернення цієї заяви особі, яка її подала.

Стаття 379 ЦПК України передбачає підстави для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З врахуванням наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що із-за неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції для розгляду заяви ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду в порядку, визначеному Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2019 року в даній справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді