Справа № 333/2590/19
Провадження № 2/333/1570/19
У Х В А Л А

Іменем України

15 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Здановської К.Ю.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Сідельникової Олени Леонідівни про відвід судді Дмитрієвої Марії Михайлівни по цивільній справі №333/2590/19 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій за невиконання зобов`язання зо договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення штрафних санкцій за невиконання зобов`язання зо договором позики.

Позивач ОСОБА_2 , будучі належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача адвокат Додонов П.О., будучі належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання по розгляду заяви не з`явилася, будучі належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду заяви. Представника відповідача адвокат Сідельникова О.Л., будучі своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи, не з`явилася, надала заяву про розгляд заяви про відвід судді Дмитрієвої за відсутності останньої.

В обґрунтування заяви зазначено таке.

Відповідач вважає, що наявна можлива особиста заінтересованість судді Дмитрієвої М.М. у результатах вирішення спору та обґрунтовані сумніви в неупередженості та об`єктивності судді, що полягають у наступному.

Суддею Дмитрієвою М.М. систематично, необґрунтовано задовольняються безпідставні клопотання ОСОБА_2 . Зокрема, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, яка в подальшому була скасована постановою Запорізького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року з направленням справи для продовження розгляду питання щодо вжиття заходів забезпечення позову. Крім того, 22.08.2019 року ОСОБА_1 направлено скаргу до Вищої Ради Правосуддя щодо дисциплінарного проступку судді Дмитрієвої М.М. і даний факт свідчить про можливе упереджене ставлення судді до сторони у справі.

Вирішуючи указану заяву, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Вивчивши доводи, викладені в заяві про відвід судді, вислухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про його необґрунтованість.

Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України», Європейський суд вказав, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (пункти 28-32).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду.

Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно з принципом, який є стабільним та викладений в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Таким чином, Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, та суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Однак, заява позивача не свідчить про реальні та суб`єктивні підстави, які вказують на упередженість судді Дмитрієвої М.М., оскільки викладені в заяві про відвід судді доводи адвоката Сідельникової О.Л. зводяться до її непогодження з процесуальними рішеннями суду.

Суд звертає увагу на приписи ч. 4 ст. 36 ЦПК України, якою визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стосовно скарги, направленої до Вищої Ради Правосуддя щодо дисциплінарного проступку судді Дмитрієвої М.М. , то слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа. Громадяни здійснюють зазначене право особисто або через адвоката, юридичні особи - через адвоката, органи державної влади та органи місцевого самоврядування - через своїх керівників або представників. Адвокат зобов`язаний перевірити факти, які можуть тягнути за собою дисциплінарну відповідальність судді, до подання відповідної дисциплінарної скарги.

А відтак ОСОБА_1 , звернувшись зі скаргою до Вищої Ради Правосуддя, реалізовувала своє беззаперечне право, передбачене ст. 107 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», що жодним чином не може вплинути на неупередженість судді.

Крім того, згідно з постановою Пленуму ВГС від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції», не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення, не підтверджені належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Згідно з ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Пунктом 7 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено право суду зупинити провадження до вирішення питання про відвід.

Водночас, суд не вважає за доцільне зупинення провадження у даній справі, позаяк частиною сьомою статті 40 ЦПК України установлено дводенний строк для розгляду питання про відвід.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 252, ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати заявлений представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Сідельникової Олени Леонідівни відвід головуючого судді Дмитрієвої Марії Михайлівни необґрунтованим.

Передати заяву про відвід головуючого у справі для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України)

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Повний текст ухвали складено 15 листопада 2019 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва