_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/5699/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Кириковій О.О.,

за участі:

представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

представника відповідача Одеської міської ради Романець Юлії-Вікторії Олександрівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до Одеської міської ради

про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визначення часток,

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2019 до Приморського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визначення часток, в якому позивачі просять суд:

- взнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №1211 від 11.10.2000 року, а саме: квартири АДРЕСА_1 , укладений між продавцем ОСОБА_4 з однією сторони та покупцями ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 з іншої сторони, на Товарній Біржі «Одеська Універсальна біржа творів та послуг»;

- визнати між співвласниками рівні частки на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: ОСОБА_1 належить 1/3 частка, ОСОБА_5 належить 1/3 частка, ОСОБА_2 належить 1/3 частка, вказаної квартири, за договором № 1211 купівлі-продажу нерухомого майна від 11.10.2000 року, укладеного та зареєстрованого на Товарній біржі «Одеська Універсальна біржа товарів та послуг».

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 14.08.2019 року цивільну справу за вказаною позовною заявою передано до Київського районного суду міста Одеси за підсудністю.

10 вересня 2019 року цивільна справа №522/13595/19 надійшла до Київського районного суду міста Одеси.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 12 вересня 2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

21 жовтня 2019 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні призначеному на 14 листопада 2019 року представник позивачів ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити.

Представник відповідача Одеської міської ради 14.11.2019 року в судовому засіданні щодо розгляду заявлених вимог поклалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши в сукупності усі докази наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2000 року між ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з іншої сторони, було укладено на Товарній біржі «Одеська Універсальна Біржа» договір купівлі-продажу нерухомого майна №1211.

За умовами вказаного договору, ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 придбали квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до пункту 3 договору, продаж вказаної квартири було здійснено за 22905 гривень, які продавець отримав від покупців в повному обсязі до підписання цього договору.

У вказаному договорі зазначено, що він подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Договір був зареєстрований в Товарній біржі «Одеська Універсальна Біржа» в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю 11 жовтня 2000 року за реєстраційним №1211, на підставі якого 26 жовтня 2000 року в КП «ОМБТІ та РОН» було зареєстровано за покупцями ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право власності на вказану квартиру, що підтверджується відповідним записом на зворотній сторінці договору за №кн.387-пр.-18-р.592.

Реєстрація права власності за ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на праві спільної сумісної власності, на квартиру АДРЕСА_3 , підтверджується також листом КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради за вих. №331-07/331 від 30.08.2019 року.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер один з покупців вказаної квартири ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №5303.

Внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України)

Згідно положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а можливими спадкоємцями за законом визначено фізичних осіб, які є живими на час відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

Право на спадкування, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , є дружиною померлого ОСОБА_7 , а ОСОБА_2 сином останнього.

Отже, позивачі є спадкоємцями першої черги до майна померлого ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №57076000 від 02.08.2019 року, вбачається, що Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одеса 02.08.2019 року було заведено спадкову справу №358с/2019 до майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З листа державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі від 05.08.2019 року за вих. №1862/01-16 вбачається, що вказана спадкова справа заведена за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Інформація про інших спадкоємців відсутня.

Вказаним листом також нотаріусом було повідомлено ОСОБА_2 , що наданий ним до нотаріуса договір №1211 купівлі-продажу нерухомого майна від 11.10.2000 року , зареєстрований на Товарній Біржі «Одеська Універсальна Біржа», не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки нотаріально не посвідчений, у зв`язку з чим, нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадкування за законом на 1/3 частки квартири АДРЕСА_3 , як на спадкове майно після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивачів до суду з цим позовом.

Так, судом встановлено, що на момент укладання договору №1211 купівлі-продажу вказаного нерухомого майна від 11.10.2000 року, був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства.

В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Відсутність належних правовстановлюючих документів на нерухоме майно, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту.

Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Аналогічне за змістом положення містить ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором №1211 купівлі-продажу нерухомого майна від 11.10.2000 року, його сторонами виконані у повному обсязі покупцям: ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 була передана у власність квартира АДРЕСА_3 , а продавцеві ОСОБА_4 були передані грошові кошти за продану квартиру, що підтверджується письмовими доказами, а саме пунктом 3 вказаного договору.

Також судом встановлено, що продавець квартири за спірним договором ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис №394.

Згідно положень ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Згідно з ст.5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад, сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Відповідно до ст. 10 цього ж Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування,визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

У зв`язку з чим відповідачем в цій справі є територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради, яка не заперечує проти задоволення позову, не оспорював ся вказаний договір та не заявлялись самостійні вимоги.

Таким чином, суд доходить до висновку, що покупцями усі вимоги, що ставилися до біржової угоди на момент її укладення, були виконані.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Проаналізувавши усі докази в їх сукупності, а також надавши оцінку кожному доказу окремо, суд дійшов висновку, що договір №1211 купівлі-продажу нерухомого майна від 11 жовтня 2000 року, укладений на Товарній біржі «Одеська Універсальна Біржа» між ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з іншої сторони, стосовно нерухомого майна квартири АДРЕСА_3 , підлягає визнанню дійсним.

Також судом встановлено, що на підставі вказаного договору, ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 набули право власності на квартиру АДРЕСА_3 , на праві спільної сумісної власності.

У вказаному договорі не конкретизовані частки майна співвласників у спільній сумісній власності.

Згідно зі ст.112 ЦК України (1963 р.), майно може належати двом чи декільком громадянам.

На підставі викладених позивачами обставин у позові та наданих до суду доказів, судом встановлено, що співвласники вказаної квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позбавлені права оформити свої спадкові права на частку вказаної квартири, яка належала ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів в цій частині є також обґрунтованими, підлягають задоволенню, та частки кожного із співвласників: ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_3 , є рівними, складають по 1/3, у тому числі частка ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (Заява №33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачами у позові не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 4, 10, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-266, 268, 273, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) до Одеської міської ради (місцезнаходження: 65004, м. Одеса, площа Думська, 1) про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визначення часток задовольнити.

Визнати дійсним договір №1211 купівлі-продажу нерухомого майна від 11 жовтня 2000 року, укладений на Товарній біржі «Одеська Універсальна Біржа» між ОСОБА_4 , з однієї сторони, та ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , з іншої сторони, стосовно нерухомого майна квартири АДРЕСА_3 .

Визнати, що за договором №1211 купівлі-продажу нерухомого майна від 11 жовтня 2000 року, укладений на Товарній біржі «Одеська Універсальна Біржа», квартира АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , та частки кожного із співвласників яких є рівними - по 1/3 за кожним, у тому числі, частка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті становила 1/3.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 14 листопада 2019 року.

Головуючий Калініченко Л. В.