Провадження № 2/521/3608/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2019 р. м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання - Драгун А.С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

У липні 2019 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь в розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання непрацездатної матері.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є пенсіонером за віком. Єдиним її доходом є пенсія, розмір якої складає 1925 грн. Вона проживає за адресою АДРЕСА_1 . Практично всю свою пенсію вона витрачає на комунальні послуги. Сума, що їй залишається, менше ніж прожитковий мінімум і ледь вистачає на харчування. Крім цього пояснила, що є хворою людиною і потребує постійного лікування, яке є дороговартісним. В Міській клінічній лікарні №10 Одеської міської ради, їй поставили діагноз: МКБ «зрощення правового сечоводу». Щомісяця позивачка витрачає близько 1000 грн на ліки.

За таких життєвих обставин, знаходячись на межі бідності і не отримуючи жодної підтримки від сина, вимушена звернутися з цією позовною заявою до суду.

31.07.2019 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси вказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Окремо звернула увагу суду, що крім відповідача у неї є молодша донька, яка проживає окремо від батьків. Відповідач ОСОБА_2 фактично проживає зі своєю дружиною в будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний будинок належить позивачу та вона мала намір продати цей будинок та розподілити отримані кошти від продажу будинку між дітьми. Однак ОСОБА_2 не бажає висилятись з її будинку, повісив замок на вхідні ворота та перешкоджає продати будинок. Таким чином, в наслідок дій відповідача вона не може допомогти придбати житло своїй дочці, яка вимушена знімати квартиру. Відповідач ОСОБА_2 не бажає надавати гроші матері для того, щоб вона сплачувала за оренду житла дочки. Отримуваний нею дохід від пенсії також не дозволяє їй оплатити оренду житла доньки, тому вона вимушена звернутись до суду та просить суд стягнути з відповідача 2000 грн. оскільки відповідач в добровільному порядку не надає зазначених коштів.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову і зазначив, що має нерегулярний дохід, офіційно не працевлаштований з 2009 року, має дохід працюючи підсобним працівником, проживає у будинку батьків, сплачує комунальні платежі та готовий надавати батькам посильну матеріальну допомогу, однак мати відмовляється отримувати від нього будь яку допомогу, бажає отримувати лише гроші на картковий рахунок у банку. Зазначив, що у лютому 2018 року переніс захворювання за діагнозом «гострий панкреотид» та вимушений періодично проходити лікування. Інших утриманців не має. Підтвердив існування між батьками та сестрою конфлікту пов`язаного з житлом та заперечив проти задоволення позову у повному обсязі, вважає що він не повинен сплачувати гроші, які мати має намір оплачувати як орендні платежі за житло сестри.

21.08.2019 року на підставі заяви позивачки ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси було витребувано з ГУ ПФУ в Одеській області про суми нарахованої заробітної плати стосовно ОСОБА_2

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 10.09.2019 року Новоархангельським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, позивачка ОСОБА_1 є матір`ю відповідача ОСОБА_2 (а.с. 39).

Як вбачається із наявної у матеріалах справи копії посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є пенсіонеркою за віком, а отже відповідно до чинного законодавства позивачка є не працездатною особою (а.с. 4).

Згідно довідки про доходи №471452/5520 від 01.07.2019 року розмір отриманої пенсії ОСОБА_1 у період з 01.01.2019 року по 02.03.2019 року щомісячно становить розмір 1825, 11 грн, а у період з 01.03.2019 по 01.06.2019 року щомісячний розмір пенсії становить 1925, 11 грн. (а.с. 5).

04.11.2019 року в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_2 було долучено до матеріалів справи відомість з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за 2009 рік, згідно якої вбачається, що ОСОБА_2 офіційно був працевлаштований лише в 2009 році та інших відрахування по теперішній час до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не надходило.

Як вбачається з виписки епікризу № 5621 ОСОБА_1 1950 р.н. з 23.05.2019 року по 28.05.2019 року проходила лікування в урологічному відділені № 1, 10 МКБ м. Одеси, з діагнозом МКБ Конкремент н/3 правого січеточника. У зв`язку з лікуванням позивачка придбала ліки, що підтверджуються копіями фіскальних чеків (а.с. 6,7,11.)

Згідно з виписку із медичної картки стаціонарного хворого Одеської обласної клінічної лікарні, в якій міститься інформація, що ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 09.02.2018 по 15.02.2018 з діагнозом «гострий панкреатит».

Сторони в судовому засіданні визнали, що вони вже декілька років не можуть дійти спільної згоди, щодо продажу будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Згідно статті 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч.1, 3 статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Статтею 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним.

Згадувана вище стаття Сімейного кодексу України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги.

При цьому відповідно до частини першої статті 10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

За положеннями частин другої-четвертої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, застосовуючи положення наведеного правила до правовідносин, що врегульовані статтею 202 СК України, можна зробити висновок, що право на утримання повнолітньою дочкою, сином виникає у непрацездатних батьків за умови, що їхня заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи є меншими за розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 19 вересня 2018 року по справі № 494/1682/15-ц (провадження № 61-3252зпв18), постанові від 10 жовтня 2018 року по справі № 301/160/17 (провадження № 61-28415св18), та викладено Верховним Судом України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15.

Правові позиції ВС є обов`язковою для застосування. Мотивів відступу від викладених правових позицій суд не вбачає.

Отже, аналіз указаних вище норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання у дочки, сина на утримання батьків можуть бути призначені за наявності сукупності юридичних та складових певних умов, а саме: мати, батько не були позбавлені батьківських прав та не ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків; непрацездатність матері, батька; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення та потреба в матеріальній допомозі.

Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу та дотримання інших умов.

Відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум» та Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Як встановлено в ході розгляду справи ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 1925 грн., тобто розмір пенсії позивача відповідає прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, оскільки пенсія позивача не є меншою, ніж встановлений законом прожитковий мінімум для категорії осіб, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України та, відповідно, частини першої статті 202 СК України.

Стосовно доводів позивач ОСОБА_1 про те, що крім відповідача у неї є молодша донька, яка проживає окремо від батьків. Відповідач ОСОБА_2 фактично проживає зі своєю дружиною в будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний будинок належить позивачу та вона мала намір продати цей будинок та розподілити отримані кошти від продажу будинку між дітьми. Однак ОСОБА_2 не бажає висилятись з її будинку, повісив замок на вхідні ворота та перешкоджає продати будинок. Таким чином, в наслідок дій відповідача вона не може допомогти придбати житло своїй дочці, яка вимушена знімати квартиру. Відповідач ОСОБА_2 не бажає надавати гроші матері для того, щоб вона сплачувала за оренду житла дочки.

Суд вважає відмітити наступне, чине законодавство України не встановлює обов`язку осіб надавати допомогу своїм братам та сестрам на оренду житла чи на інші витрати, залишаючи вирішення цього питання на їх власну добру волю, а тому суд вважає вказані доводи такими, що не гуртуються на вимогах закону.

Оскільки позивач не навела доказів того, що вона потребує додаткової матеріальної допомоги, ОСОБА_1 отримує пенсію у більшому розмірі, ніж встановлений законом прожитковий мінімум на особу, яка втратила працездатність, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач ОСОБА_2 отримує доходи, які надають йому можливість надавати матеріальну допомогу батькам, а відтак суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання як непрацездатної.

Керуючись ст.ст.4,12,13,81,141,247,263,264,265,268,273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 14.11.2019 року.

Головуючий О.С. Леонов

14.11.19