Ухвала

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 310/1733/18

провадження № 61-10168св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - Бердянська місцева прокуратура Запорізької області в інтересах Українського державного фонду підтримки фермерського господарства,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув клопотання заступника прокурора області - Вознюк Ю. про розгляд касаційної скарги за участю прокурора у справі за позовом Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах Українського державного фонду підтримки фермерського господарства до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_4, на постанову Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Онищенка Е. А., Бєлки В. Ю., Воробйової І. А.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року керівник Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах Українського державного фонду підтримки фермерських господарств звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2019 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2018 року скасовано та прийнято постанову.

Позов керівника Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств у відшкодування шкоди завданої внаслідок злочину в сумі 250 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств судові витрати в сумі 9 375,00 грн.

У травні 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2019 року скасувати, рішенняБердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2018 року залишити в силі.

Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 310/1733/18 та витребувано справу з суду першої інстанції.

09 липня 2019 року матеріали цивільної справи № 310/1733/18 надійшли до Верховного Суду.

11 липня 2019 року матеріали цивільної справи передані доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2019 року зупинено виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2019 року до закінчення її перегляду у касаційному порядку, справу призначено до розгляду.

У липні 2019 року заступник прокурора області Вознюк Ю. подав до суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення касаційну скаргу, а постанову Запорізького апеляційного суду від 17 квітня 2019 року без змін.

Разом з цим, просить справу розглядати за участю прокурора. Про час та місце розгляду справи просить повідомити Генеральну прокуратуру України, прокуратуру Запорізької області.

У задоволенні вказаного клопотання слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Таким чином, розгляд цивільної справи у суді касаційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України. І лише у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Колегія суддів Верховного Суду перевіряє в межах касаційної скарги у цій справі аргументи про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не може встановлювати обставини справи, збирати та перевіряти докази і надавати їм оцінку.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Вочевидь, «публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 [Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод] (статті 6-1), захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь-якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції» (рішення у справі «Аксен проти Німеччини» від 8 грудня 1983 року («Axen v. Germany», заява № 8273/78), § 25)).

Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема, і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення у справі «Аксен проти Німеччини» від 8 грудня 1983 року («Axen v. Germany», заява № 8273/78), § 25)). Крім того, ЄСПЛ визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Варела Ассаліно проти Португалії» («Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду (рішення від 25 квітня 2002 року). У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права, а саме тлумачення норм Цивільного кодексу.

ЄСПЛ вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів. У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявники не представили переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

З огляду на вказане, справа розглядатиметься у порядку письмового провадження без повідомлення сторін, тому колегія суддів Верховного Суду відмовляє у задоволенні клопотання заступника прокурора області Вознюк Ю.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити заступнику прокурора області Вознюк Ю. у задоволенні клопотання про розгляд касаційної скарги за участю прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є.В. Краснощоков