ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/475/19Головуючий по 1 інстанції
Справа № 701/649/19 Категорія: 304090000Костенко А. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи :

позивач акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Крилової Олени Леонідівни на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

27 травня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь кредитну заборгованість в сумі 17023,44 грн., яка складається з наступного: 1566,18 грн. заборгованість за кредитом, 12673,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1497,33 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500 грн. фіксована частина, 786,83 грн. процентна складова.

В обґрунтування позову вказує, що ОСОБА_1 , як позичальник, не виконала належним чином свої зобов`язання по кредитному договору внаслідок чого у неї перед банком утворилася заборгованість, про стягнення якої разом з нарахованими згідно умов договору платежами (пеня, штрафи) банк порушує питання в даній справі.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2019 року позов банку задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 1566,18 грн. та судовий збір в сумі 23,49 грн., з посиланням на те, що у відповідача перед банком наявна непогашена заборгованість по кредитному договору.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, представник АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом, та новим рішенням задовольнити позовні вимоги у справі в цій частині.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і дана умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів. З цих підстав скаржник вважає, що відмова суду в стягненні з боржника відсотків по кредиту призводить до нехтування принципами платності кредитного договору, а також наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг, банку та в цілому порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави, адже важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів.

Своїм право на подання відзиву відповідачка не скористалась.

Згідно частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною 5 статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки, скаржник в апеляційній скарзі ставить питання про перегляд рішення суду першої інстанції лише в частині незадоволення судом позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

При розгляді справи встановлено, що 15.01.2014 між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.9).

Дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають договір про надання банківських послуг.

У відповідності із цією анкетою-заявою ОСОБА_1 ознайомилася з договором надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту www.privatbank.ua. Також зобов`язалася виконувати Умови і правила надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua.

В той же час анкета-заява від 15.01.2014 не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору в розмірі та на умовах, зазначених у позовній заяві. Не вказано також який вид картки має отримати відповідач підписавши дану анкету-заяву.

Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, становить 3,0 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості). Штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань становить 500,00 грн. +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Пеня 1 (базова відсоткова ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня 2 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки за кредитом або відсотків 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. (а.с.10).

До кредитного договору Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, в разі не виконання обов`язків за договором на вимогу банку позичальник зобов`язується виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Згідно з п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк (а.с.12-58).

В апеляційній скарзі банк зазначає, що відповідачка, одержавши кредитні кошти, не виконала належним чином своїх зобов`язань по їх поверненню та сплаті визначених умовами кредитного договору платежів що складається з 1566,18 грн. заборгованість за кредитом та 12673,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Отже, за доводами позивача, вказана сума має бути стягнута в судовому порядку.

Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються наступними правовими нормами.

Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на положення ст.634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У даному випадку в заяві позичальника ОСОБА_1 від 15.01.2014 року процентна ставка не зазначена.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів»). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 вказаного закону споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 . АТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові ВП ВС від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Апеляційні доводи в цій справі вказаних висновків не спростовують, так як містять виключно твердження про те, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за нараховані відсотки у справі є обґрунтованими, попри обґрунтоване відхилення доказів позивача у справі судом першої інстанції.

Доводи скаржника жодним чином не містять посилання на докази, які б підтверджували позовні вимоги в частині стягнення нарахованих відсотків у цій справі, а вказують на наявність, на думку апелянта, порушень судом першої інстанції норм законодавства, які, однак, незалежно від доведеності цих тверджень, на правильність висновків суду у цій справі вплинути не могли.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2019 року у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах викладених в статті 389 ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова