ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3203/19 Номер провадження 22-ц/814/2051/19Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бутенко С.Б., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бехтер Лілії Валеріївни

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 06 червня 2019 року

по справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та трьох процентів річних за прострочення повернення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 та просив стягнути з останнього заборгованість за договором позики у розмірі 544 000 грн, 3 % річних у розмірі 7 556 грн. та понесені судові витрати.

Разом із позовом ним подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив забезпечити його позов шляхом накладення арешту на майно, а саме : житловий будинок загальною площею 36,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,186 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,0941 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що невжиття відповідних заходів унеможливить виконання рішення суду за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та трьох процентів річних за прострочення повернення коштів.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06 червня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду вмотивована тим, що заявником не доведено необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а також не зазначено вартість майна, на яке він просить накласти арешт, що позбавляє суд можливості встановити співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_3 адвокат Бехтер Л.В., просила скасувати її та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме неврахування місцевим судом характеру спору між сторонами, а також залишення поза увагою, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для забезпечення позову у спосіб, заявлений позивачем.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 149 ЦПК України та роз`ясненням, викладеним у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», місцевий суд не пересвідчився, чи між сторонами дійсно виник спір та чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що між ним та ОСОБА_2 виник майновий спір щодо виконання зобов`язань за договором позики. Накладення арешту на майно відповідача у майновому спорі є справедливою та розумною вимогою, яка узгоджується із положеннями ст. 150 ЦПК України.

У випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , та стягнення з відповідача на його користь 551 556 грн., відсутність забезпечення позову може утруднити виконання такого рішення.

Щодо співмірності заявлених позовних вимог та заходів забезпечення позову, то колегія суддів вважає за можливе накласти арешт на майно відповідача, що є спів мірним з ціною позову. Така можливість була залишена поза увагою місцевого суду.

За таких обставин, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ним було постановлено помилкову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для її скасування та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бехтер Лілії Валеріївни задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 06 червня 2019 року скасувати та постановити нову.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та трьох процентів річних за прострочення повернення коштів задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_2 , а саме: житловий будинок загальною площею 36,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 в Реєстрі речових прав на нерухоме майно), земельну ділянку площею 0,186 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 в Реєстрі речових прав на нерухоме майно), земельну ділянку площею 0,0941 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 в Реєстрі речових прав на нерухоме майно).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.Б. Бутенко

Л.М. Хіль