ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 621/2640/18

провадження № 22-ц/818/3917/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Огар І.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

позивач ОСОБА_2 ,

позивач ОСОБА_3 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Чигриної Лариси Григорівни представника Публічного акціонерного товариства «Центренерго» на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28 травня 2019 року в складі судді Овдієнка В.В.,

у с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 звернулися у суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції (далі Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго») та просили: визнати за ними право на приватизацію кв. АДРЕСА_1 ; зобов`язати ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС надати їм дозвіл на приватизацію вказаного житлового приміщення.

Позов мотивовано тим, що рішенням Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області від 29 грудня 1999 року № 555 ОСОБА_1 та членам її родини, а саме: чоловіку - ОСОБА_2 та дочці - ОСОБА_5 надано ордер від 29 грудня 1999 року № 39090 на вселення до кв. АДРЕСА_1 . Їх сім`я постійно проживає у вказаній квартирі, іншого житла немає, заборгованість по сплаті комунальних послуг відсутня. Житловий будинок АДРЕСА_2 , в якому знаходиться ця квартира, належить Зміївській ТЕС ПАТ «Центренерго» на праві колективної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 20 березня 2000 року Виконкомом Комсомольської селищної ради згідно з рішенням від 01 березня 2000 року № 201. Відповідач не передав державний житловий фонд, до складу якого входить їх квартира, у комунальну власність територіальної громади селища Слобожанське. Вони неодноразово звертались до Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» з питанням про приватизацію кв. АДРЕСА_1 , однак дозволу так і не отримали.

В листопаді 2018 року Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» подала відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позову відмовити.

Відзив мотивовано тим, що ПАТ «Центренерго» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства «Центренерго» (далі ДП «Центренерго»). Весь державний фонд, який при утворенні ДП «Центренерго» був переданий у його повне господарське відання (оперативне управління), та який під час корпоратизації не увійшов до статутного фонду Державної акціонерної енергогенеруючої компанії «Центренерго», правонаступником якої є Відкрите акціонерне товариство «Державна енергогенеруюча компанія «Центренерго», змінено на ПАТ «Центренерго», був переданий до комунальної власності територіальної громади с. Слобожанське (Комсомольське). На підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 , виданого 01 березня 2000 року Виконкомом Комсомольської селищної ради відповідач є власником кв. АДРЕСА_1 . Зазначає, що позивачі помилково вважають, що вказаний житловий будинок є державною власністю і на нього розповсюджується дія Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Це нерухоме майно зареєстроване за відповідачем на праві власності, а тому саме товариство має законне право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій власний розсуд. Оскільки ПАТ «Центренерго» не є державним підприємством та не має державного житлового фонду, який знаходиться у його повному господарському віданні чи оперативному управлінні, підстави для надання позивачам дозволу на приватизацію відсутні.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 28 травня 2019 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 право на приватизацію кв. АДРЕСА_1 . Зобов`язано ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 дозвіл на приватизацію кв. АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що кв. АДРЕСА_1 , відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" належить до об`єктів приватизації. Передача квартир в спільну або часткову власність здійснюється за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даному житловому приміщенні. Оскільки відповідач не передав державний житловий фонд, до складу якого входить спірна квартира, у комунальну власність, обов`язок щодо підготовки та оформлення документів про передачу у власність позивачів спірної квартири має бути покладений саме на відповідача.

04 липня 2019 року ОСОБА_7 представник ПАТ «Центренерго» подала апеляційну скаргу. Посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ПАТ «Центренерго» є власником житлового будинку АДРЕСА_2 та відповідно до пункту 9.6 Статуту володіє, користується та розпоряджається належним йому на праві власності майном на власний розсуд. Зазначає, що ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС не може бути надано позивачам дозвіл на приватизацію квартири, оскільки після здійснення передачі усього державного житлового фонду у зв`язку з корпоратизацією ДП «Центренерго» у комунальну власність територіальної громади смт. Комсомольське (Слобожанске) був ліквідований уповноважений орган приватизації, який вирішував усі питання, пов`язані з приватизацією державного житлового фонду відповідно до Закону України «Про приватизацію житлового фонду». Також, директор Зміївської ТЕС, яка є відокремленим підрозділом ПАТ «Центренерго», не має права розпоряджатись належним товариству майном на власний розсуд, його дії регламентовані повноваженнями, передбаченими Положенням про Зміївську теплову електричну станцію ПАТ «Центренерго».

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_9 Г ОСОБА_10 представника ПАТ «Центренерго» на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28 травня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на підставі статті 274, частини п`ятої статті 279 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Статуту ПАТ «Центренерго» від 30 березня 2018 року ПАТ «Центренерго» є новим найменуванням ВАТ "Державна енергогенеруюча компанія «Центренерго», що було перейменовано з Державної акціонерної енергогенеруючої компанії «Центренерго», яка створена шляхом корпоратизації відповідно до наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 31 серпня 1995 року № 174 "Про створення Державної акціонерної енергогенеруючої компанії "«Центренерго» та Указу Президента України від 04 квітня 1995 року № 282/95 "Про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України".

ПАТ «Центренерго» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства «Центренерго».

На підставі рішення від 29 грудня 1999 року № 555 Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_11 Л.М. та членам її родини, а саме: чоловіку - ОСОБА_2 та дочці ОСОБА_5 видано ордер від 29 грудня 1999 року № 39090 на вселення до кв. АДРЕСА_1 зі зняттям з квартирного обліку.

Позивачі постійно проживають та зареєстровані у вказаній квартирі.

Житловий будинок АДРЕСА_2 , в якому знаходиться спірна квартира, належить Зміївській ТЕС ПАТ «Центренерго» на праві колективної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 20 березня 2000 року Виконкомом Комсомольської селищної ради згідно з рішенням від 01 березня 2000 року № 201.

В липні 2018 року позивачі звернулися із заявою до директора Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» про надання дозволу та документів на приватизацію займаного житла.

Згідно з листом в.о. директора Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» Дьяченко Ю.М. від 20 серпня 2018 року № 25/925-4898 Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» не може надати позивачам дозвіл на приватизацію кв. АДРЕСА_1 , оскільки обліковується на балансі Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго», до комунальної власності не передавалась, в товаристві відсутня комісія, що наділена правом оформлювати належні документи щодо приватизації майна.

Відповідно до довідок ПАТ Державний Ощадбанк України від 04 березня 2019 року № 364, від 19 квітня 2019 року № 371, від 27 травня 2019 року № 380 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 приватизаційні житлові чеки не використали.

Статтею 345 ЦК України встановлено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Приватизація житла здійснюється у порядку, встановленому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до частини третьої статті 9 ЖК України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі Закон № 2482-ХІІ) до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Не підлягають приватизації квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Статтею 8 Закону № 2482-ХІІ передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону.

У разі банкрутства підприємств, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємств, установ, організацій, у повному господарському віданні яких перебуває державний житловий фонд, останній (у тому числі гуртожитки) одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад.

Порядок передачі житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні підприємств, установ чи організацій, у комунальну власність визначається Кабінетом Міністрів України.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що кв. АДРЕСА_1 , належить до об`єктів приватизації відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2482-ХІІ, а тому позов підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судового збору, понесеного у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судового збору, понесеного у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 представника Публічного акціонерного товариства «Центренерго» залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28 травня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складене 14 листопада 2019 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова