ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 367/6581/16-ц

провадження № 61-27820 св 18

Головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач, позивач за зустрічним позовом - виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області,

представник відповідача за дорученням - Черкас Анастасія Вальтерівна

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Черкас Анастасії Вальтерівни , яка діє на підставі доручення в інтересах виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 квітня 2017 року в складі судді Пархоменко О. В. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 липня 2017 року в складі колегії суддів Суханової Є. М., Ігнатченко Н. В., Кулішенка Ю. М.

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ВК Ірпінської міської ради Київської області, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 листопада 2014 року по 19 серпня 2016 року в сумі 101 916 грн, а також просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 3 740 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 25 лютого 2014 року по 06 листопада 2014 року перебував на посаді секретаря Ірпінської міської ради Київської області, однак при звільненні з посади за власним бажанням йому не у повному обсязі виплачені платежі, передбачені статтею 116 КЗпП України.

На підтвердження наявності заборгованості роботодавця на момент звільнення ОСОБА_1 послався на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 жовтня 2015 року по цивільній справі №367/4099/15-ц, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ВК Ірпінської міської ради Київської області задоволено в повному обсязі та стягнуто з відповідача на користь позивача не нараховану та не виплачену заробітну плату в розмірі 22 882,91 грн за період роботи з 02 липня 2014 року по 02 жовтня 2014 року.

Зазначене судове рішення набрало законної сили, однак було виконане відповідачем лише 19 серпня 2016 року, з огляду на що ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

В ході розгляду справи ВК Ірпінської міської ради Київської області пред`явив зустрічний позов до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь кошти у розмірі 22 882,91 грн, тобто суму не нарахованої та не виплаченої заробітної плати, присудженої ОСОБА_1 згідно з судовим рішенням по цивільній справі №367/4099/15-ц.

Доводи зустрічної позовної заяви зводяться до незгоди відповідача з ухваленими судовими рішеннями по зазначеній вище цивільній справі.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 квітня 2017 року первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ВК Ірпінської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 листопада 2014 року по 19 серпня 2016 року в сумі 101 916 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу - відмовлено.

Зустрічний позов залишено без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд першої інстанції виходив із того, що роботодавець у день звільнення працівника не в повному обсязі виплатив останньому суми, передбачені статтею 116 КЗпП України, а повний розрахунок з позивачем проведений лише 19 серпня 2016 року.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 липня 2017 року апеляційна скарга ВК Ірпінської міської ради Київської області відхилена, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 квітня 2017 року залишене без змін як ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У серпні 2017 року Черкас А. В., яка діє на підставі доручення в інтересах ВК Ірпінської міської ради Київської області, подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на указані судові рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 квітня 2017 рокута ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 липня 2017 року й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову в повному обсязі.

Посилається на те, що невиплата працівникові усіх належних сум при звільненні виникла не з вини роботодавця, оскільки згідно посадових обов`язків ОСОБА_1 саме на позивача був покладений обов`язок з нарахування та виплати заробітної плати.

Також у касаційній скарзі відповідач послався на те, що позивач про порушення власного права в частині непроведення повного розрахунку дізнався у грудні 2014 року, однак з позовом про стягнення недоплачених сум звернувся лише у травні 2015 року, що, на думку відповідача, свідчить про зловживання ОСОБА_1 наданими йому правами та штучне збільшення періоду нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Рішення судів попередніх інстанцій в частині вирішення зустрічного позову відповідачем не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не перевіряються.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року позивачнадіслав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому просив її відхилити за відсутністю підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 25 лютого 2014 року ОСОБА_1 на підставі рішення Ірпінської міської ради Київської області обраний на посаду секретаря Ірпінської міської ради Київської області.

У зв`язку з достроковим припиненням повноважень міським головою ОСОБА_3 на позивача було покладено також і виконання обов'язків міського голови м. Ірпеня.

Відповідно до рішення 57 позачергової сесії Ірпінської міської ради Київської області від 27 червня 2014 року за № 4124-57-VІ достроково припинено повноваження секретаря Ірпінської міської ради Київської області ОСОБА_1 та звільнено його з посади, починаючи з 27 червня 2014 року.

Крім того, рішенням № 4125-57-VІ на посаду секретаря Ірпінської міської ради обрано Денисенка Ю. О. , який згідно з розпорядженням № 120-о від 02 липня 2014 року приступив до виконання своїх обов`язків.

Вважаючи власне звільнення незаконним, ОСОБА_1 оскаржив його до адміністративного суду. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 29 липня 2014 року по справі № 367/4037/14-а позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнані протиправними і скасовані рішення Ірпінської міської ради Київської області від 27 червня 2014 року за № 4124-57-VІ та № 4125-57-VІ, а також поновлено позивача на посаді секретаря Ірпінської міської ради Київської області з 27 червня 2014 року.

02 жовтня 2014 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 367/4037/14-а постанова Ірпінського міського суду Київської області від 29 липня 2014 року залишена без змін та допущена до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді секретаря Ірпінської міської ради Київської області.

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 подав заяву про звільнення з указаної посади за власним бажанням, яка 06 листопада 2014 року задоволена відповідачем.

02 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського голови Карплюка В. А . з депутатським зверненням щодо надання довідки по заробітній платі за період роботи на посаді секретаря Ірпінської міської ради Київської області. На указане звернення позивача надана відповідь (лист від 15 грудня 2014 року за №01-12/3702) разом з довідкою про зарплату.

03 грудня 2014 року позивач звернувся до Ірпінського міського голови Карплюка В. А . з депутатським зверненням щодо проведення з ним повного розрахунку, так як з 02 липня 2014 року по 02 жовтня 2014 року йому не виплачувалася заробітна плата. На указане звернення надана відповідь (лист від 15 грудня 2014 року за №01-12/3701) за підписом першого заступника міського голови Головкевича М. М., згідно якої відповідач вважав повний розрахунок з ОСОБА_1 проведеним в день звільнення.

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ВК Ірпінської міської ради Київської області про стягнення не нарахованої і не виплаченої заробітної плати.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 жовтня 2015 року по справі за № 367/4099/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі та стягнуто з ВК Ірпінської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 не нараховану та не виплачену заробітну плату в розмірі 22 882,91 грн за період роботи з 02 липня 2014 року по 02 жовтня 2014 року.

Зазначене судове рішення було скасоване рішенням апеляційного суду Київської області від 21 січня 2016 року, однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та скасовано рішення суду апеляційної інстанції, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 жовтня 2015 року залишено в силі.

Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» кошти у сумі 22 768,5 грн зараховані на рахунок ОСОБА_1 19 серпня 2016 року, а тому саме указану дату суди визнали днем виконання відповідачем рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 жовтня 2015 року.

Здійснивши підрахунок середнього заробітку за час затрими розрахунку при звільненні на загальну суму 101 916 грн, суди встановили середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 - 228 грн/день та кількість робочих днів за спірний період - 447 днів, що знайшло своє відображення у розрахунку, виконаному судом першої інстанції.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а провадження - закриттю з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення судів попередніх інстанцій не відповідають зазначеним вимогам закону.

ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої й апеляційної інстанцій, передбачав, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, із цивільних і трудових відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (частина перша статті 15).

Пункт 1 частини першої статті 3 КАС України у вказаній редакції визначав справою адміністративної юрисдикції публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пункт 2 частини другої статті 17 КАС України у зазначеній редакції визначав, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 15 частини першої статті 3 КАС України у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої й апеляційної інстанцій).

Судами встановлено, що ОСОБА_1 перебував на посаді секретаря ВК Ірпінської міської ради Київської області, тобто проходив службу в органі місцевого самоврядування, що в силу зазначених вище норм права є видом публічної служби.

Управлінські дії суб`єкта владних повноважень можуть бути спрямовані на виникнення, зміну чи припинення цивільних прав фізичної особи. Проте не кожен спір, який виникає у зв`язку з такими управлінськими діями, може розглядатися за правилами цивільного судочинства. Для розгляду деяких з таких спорів, зокрема щодо проходження публічної служби та звільнення з неї, КАС України встановлює юрисдикцію адміністративних судів.

Згідно з частиною другою статті 21 КАС України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами за правилами цивільного або господарського судочинства.

Втім, вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не є вимогою про відшкодування шкоди в розумінні зазначеної статті КАС України.

Оскільки зазначена вимога позивача є пов`язаною з проходженням позивачем публічної служби та звільненням з цієї служби, така вимога має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, зокрема і тоді, коли вона заявлена окремо від вимоги про поновлення на публічній службі.

Аналогічний за змістом висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі № 661/3699/16-ц.

Висновок судів першої та апеляційної інстанцій про наявність правових підстав для розгляду даної справи в порядку цивільного судочинства не ґрунтується на нормах процесуального права, оскільки спір між сторонами виник з приводу проходження ОСОБА_1 публічної служби та подальшого звільнення з неї.

Ураховуючи викладене, наявні передбачені частиною другою статті 414 ЦПК України правові підстави для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій у частині позовних вимог первісного позову та закриття провадження в справі в цій частині, оскільки розгляд спорів даної категорії здійснюється в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 400, 401, 414 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Черкас Анастасії Вальтерівни , яка діє на підставі доручення в інтересах виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 липня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати.

Провадження в справі № 367/6581/16-ц у частині позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні закрити.

Повідомити, що розгляд даної справи в частині позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні належить до юрисдикції адміністративного суду.

Із моменту прийняття постанови рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05 квітня 2017 року та ухвала апеляційного суду Київської області від 17 липня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні втрачають законну силу.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук