АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2019 року

м. Чернівці

справа №725/2178/19

провадження 822/771/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з

розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів Височанської Н.К., Половінкіної Н.Ю.

секретар Ковальчук Н.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 травня 2019 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Іщенко І.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обгрунтування позову посилалася на те, що 01 лютого 2001 року між сторонами укладено шлюб, який Першотравневим районним судом 23 квітня 2018 року було розірвано.

Вона є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 24 березня 2005 року.

Зазначала, що ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі з лютого 2018 року.

Просила суд, визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 травня 2019 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_2 втратив право на проживання в квартирі АДРЕСА_1 так, як він, як колишній член сім`ї, вже більше одного року не користуються квартирою, не сплачує комунальні послуги, не утримує житлове приміщення.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначає, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності. У вказаній квартирі відповідач не проживає через конфлікт з позивачем. Позивач змінила замки на дверях квартири і він не міг жодним чином туди потрапити, з цього приводу неодноразово звертався в органи поліції.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 24 березня 2005 року ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 .

Право власності на квартиру зареєстровано 29 березня 2005 року Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності № 6863045.

У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , син позивача- ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , який є відповідачем по справі, що підтверджується довідкою №572 від 04 квітня 2019 року, виданою ТзОВ "ТД Укрвторресурс".

Відповідач з лютого 2018 року не проживає у вказаній квартирі з поважних причин, оскільки позивач змінила замки на дверях квартири і він жодним чином не міг туди потрапити. З даного приводу відповідач неодноразово звертався в органи поліції.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких

виходить суд при прийнятті постанови

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства, повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із отриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 втратив право на проживання в квартирі АДРЕСА_1 так, як він, як колишній член сім`ї, вже більше одного року не користуються квартирою, не сплачує комунальні послуги та не утримує житлове приміщення.

Апеляційний суд не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав

Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.

За положеннями статті 47 Конституції України та статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплено положення про те, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до положень статті 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до частини першої статті 405ЦК України та частини першої статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до рішення Європейського суду справ людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зав`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло.

Отже, апеляційний суд, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та встановлених обставин справи, які підтверджені її матеріалами, не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем, набув право на проживання у спірній квартирі як член її сім`ї і не втратив це право з припиненням таких стосунків в силу вимог статті 156 ЖК УРСР. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло, правомірність застосування якого за обставинами цієї справи позивачем не доведено.

Зокрема, судом встановлено, що відповідач не проживає в спірній квартирі з лютого 2018 року, з поважних причин, іншого місця проживання та реєстрації не має. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, що свідчить про те, що він не втратив інтересу до спірної квартири.

Надаючи пояснення в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначила, що метою звернення до суду з вказаним позовом є те, що вона не може оформити житлову субсидію, в зв`язку із реєстрацією відповідача у вказаній квартирі. Крім того, вона підтвердила ту обставину, що нею змінені замки на дверях квартири і відповідач не мав доступу до неї.

Аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 не втратив інтерес до спірної квартири, не проживає в ній з поважних причин, оскільки позивач чинить йому перешкоди у доступі до квартири, зважаючи, що ОСОБА_2 зареєстрований у вказаній квартирі на законних підстав, а тому апеляційний суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Щодо судових витрат

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

При звернені до апеляційного суду апелянтом відповідно до квитанції було сплачено 1152 гривні судового збору.

З огляду на зазначене, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1152 гривні в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30 травня 2019 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1152 гривні в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 06 вересня 2019 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді Н.К. Височанська

Н.Ю. Половінкіна