ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року

м.Суми

Справа №583/3214/19

Номер провадження 22-ц/816/4849/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Орлова І. В. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

відповідачки: ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Кудіна О.М.

представника відповідачки - адвоката Савочки А.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_1 ,

Охтирський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 583/3214/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2019 року (суддя Соколова Н.О., складення повного тексту рішення не зазначена) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визначення розміру заборгованості з аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду позовом про визначення розміру заборгованості за аліментами на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги ОСОБА_2 мотивував тим, що перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_1 . Від спільного життя ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . На утримання сина позивач за рішенням суду сплачує аліменти у розмірі ? частини від усіх видів свого доходу. З березня 2014 року позивач має два джерела доходів, з одного офіційно відраховувались аліменти, а з іншого він добровільно надавав допомогу сину. 04 лютого 2019 року ОСОБА_2 погасив борг по аліментам на сина у розмірі 100000 грн, що підтверджується розпискою відповідачки. Державний виконавець зазначених обставин до уваги не взяв і склав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом по травень 2019 року, визначивши суму заборгованості у розмірі 11.7749,37 гривень. Позивач з таким розрахунком незгоден. Посилаючись на викладені обставини, просив суд визначити за ним заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 по виконавчому провадженню № 26572755 за період з березня місяця (включно) 2014 року по квітень місяць (включно) 2019 року у розмірі 16301,26 гривень.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що розписка ОСОБА_1 не є належним доказом погашення заборгованості по аліментам у розмірі 100000 гривень з доходів отриманих позивачем за другим місцем роботи та відсутності претензій майнового характеру, оскільки на дату складання розписки - 04 лютого 2019 року, відповідачка не мала відомостей про розмір доходу ОСОБА_2 за другим місцем роботи та про розмір аліментів, які підлягали стягненню на дитину за рішенням суду з цього доходу. Крім того, розписка не містить відомостей про суму погашеної заборгованості.

19 вересня 2019 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення, постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції безпідставно не врахував погашення заборгованості у розмірі 100000 грн, що підтверджується розпискою від 04 лютого 2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що оскаржене рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим, підстав для його зміни або скасування немає.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Кудіна О.М., відповідачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Савочки А.М., переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (до зміни прізвища ОСОБА_5 ) перебували у шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 (а.с. 65).

За рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 квітня 2011 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 11 березня 2011 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 66).

Виконавче провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду перебуває у Охтирському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ в Сумській області.

Встановлено, що ОСОБА_2 працює майстром в НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта» (а.с 13), крім того, з березня 2014 року отримує дохід з ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7).

Тобто з березня 2014 року позивач має два джерела доходу, при цьому не заперечує, що відрахування аліментів здійснювалось лише із заробітку, отриманого у НГВУ «Охтирканафтогаз» ПАТ «Укрнафта».

05 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до державного виконавця із заявою про розрахунок заборгованості по аліментах з урахуванням доходу боржника отриманого з Сумського обласного військового комісаріату, починаючи з березня 2014 року (а.с. 67).

04 лютого 2019 року ОСОБА_1 склала розписку про те, що отримала грошові кошти від ОСОБА_2 , як матеріальну компенсацію за борг по аліментах на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , 2005 року народження, в період з 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 . Претензій за даний період до ОСОБА_2 не має. (а.с. 16).

Згідно з розрахунком державного виконавця, зробленого з урахуванням доходів отриманих з ІНФОРМАЦІЯ_3 , заборгованість ОСОБА_2 по аліментам за період з березня 2014 року по квітень 2019 року становить 117.749,37 грн (а.с.14-15).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач розрахунку державного виконавця належними допустимими доказами не спростував, факту часткового погашення заборгованості не довів.

Відповідно до частин 1, 3 статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

За змістом частин 3, 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3)надіслання постанови на підприємство,в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату,пенсію,стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Згідно з п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Враховуючи встановлені по справі обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості по аліментам від 27 травня 2019 року відповідно до фактично встановлених обставин про джерела та розмір доходу боржника, на підставі отриманої інформації, наданої роботодавцями на запити відділу ДВС.

Доводи апеляційної скарги про погашення позивачем 04 лютого 2019 року заборгованості у розмірі 100.000,00 гривень відхиляються апеляційним судом, оскільки жодними належними доказами не підтверджені.

Суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши зміст розписки ОСОБА_1 від 04 грудня 2019 року про отримання матеріальної компенсації, на яку посилається ОСОБА_2 , як на доказ часткового погашення заборгованості, надав належну оцінку змісту зазначеного доказу, підстав для його переоцінки колегія суддів не знаходить.

Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про відсутність у справі доказів помилковості або необґрунтованості розрахунку заборгованості по аліментам від 27 травня 2019 року, складеного державним виконавцем, а отже і про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції визнає, що інші доводи наведені в апеляційній скарзі не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування чи зміну оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

З огляду на ту обставину, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 15 листопада 2019 року.

Головуючий І.В.Орлов (суддя-доповідач)

Судді: Т.А.Левченко

С.Г.Хвостик