РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/3418/19

Провадження № 22-ц/4815/1352/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Боймиструка С. В.,

секретар судового засідання Пиляй І. С.

учасники справи:

позивач-відповідач Рівненська обласна асоціація по сільськогосподарському

будівництву «Рівнеагробуд»,

відповідач-позивач ОСОБА_1 .

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Приват Євробуд»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Рибченка Антона Олександровича на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 05 вересня 2019 року у складі судді Панас О.В., постановлену в м. Рівне, дата складання повного тексту ухвали невідома,

в с т а н о в и в :

Рівненська обласна асоціація по сільському будівництву «Рівнеагробуд» звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Євробуд» про стягнення збитків.

04 березня 2019 року Асоціація «Рівнеагробуд» звернулася із заявою про забезпечення позову по даній цивільній справі.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 березня 2019 року заяву Рівненської обласної асоціації по сільському будівництву «Рівнеагробуд» про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на належне на праві власності нерухоме та рухоме майно ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Євробуд» в межах суми позову 4 123 095,47 грн..

03.09.2019 року представник відповідача-позивача ОСОБА_1 адвокат Рибченко А.О. звернувся до суду суд із заявою про скасування заходів забезпечення позову, в якій просить суд скасувати заходи забезпечення позову, обрані Рівненським міським судом ухвалою від 13.03.2019 року по цивільній справі № 569/3418/19 за позовом Рівненської обласної асоціації по сільськогосподарському будівництву «Рівнеагробуд» (до ОСОБА_1 , ТОВ «Приват Євробуд», а саме: скасувати арешт на належне на праві власності нерухоме та рухоме майно ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Євробуд» в межах суми позову 4 123 095,47 грн. В обґрунтування заяви посилався на те, що позов було заявлено фактично з пропуском позовної давності та стороною відповідача за первинним позову було заявлено до винесення рішення по суті про застосування строку позовної давності.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 вересня 2019 року у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована положеннями ст..158 ЦПК України, яка встановлює право суду скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи, та обґрунтована тим, що ухвала про забезпечення позову у даній справі набрала законної сили, а обставини, що стали підставою для накладення арешту на належне на праві власності рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 не змінилися, та доказів на підтвердження зміни обставин, якими обґрунтовувалося забезпечення позову заявником не представлено і судом не здобуто.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_1 адвокат Рибченко А.О. оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що позов у даній справі заявлений із пропуском строку позовної давності, про застосування якої стороною відповідача за первинним позовом було заявлено до винесення рішення по суті спору. Додає, що ця обставина є самостійною підставою для ухвалення рішення про відмову в позові, а відтак і для скасування заходів забезпечення позову. Звертає увагу, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено про жодні недобросовісні дії ОСОБА_1 , які могли б унеможливити виконання майбутнього рішення суду, а тому вжиті заходи забезпечення позову протиправно обтяжують його майнові права на вільне користування та розпорядження своєю власністю, що суперечить приписам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (…). Зазначає, що наданий час його довіритель несе індивідуальний надмірний тягар через арешт його майна у цій справі. Зауважує, що при скасуванні заходів забезпечення позову позивач за первинним позовом не буде обмежений у своїх правах на забезпечення позову шляхом повторної подачі відповідної заяви про забезпечення позову на індивідуально визначене майно відповідачів в межах ціни позовних вимог. З наведених міркувань просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13.03.2019р..

У відзиві на апеляційну скаргу Рівненська обласна асоціація по сільському будівництву «Рівнеагробуд» вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, у зв`язку з чим просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що Рівненська обласна асоціація по сільському будівництву «Рівнеагробуд» у своєму позові до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Приват Євробуд» просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь 4 123 095,47 грн. збитків (упущеної вигоди), визнати відсутнім у період з 20.11.2014 року по 09.12.2016 року права на користування ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Євробуд» нежитловою будівлею адміністративного будинку (літ. А-4) загальною площею 1512 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

12 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернув стягнення на предмет іпотеки: нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , і оформив право власності на це майно на своє ім`я на підставі Договору іпотеки від 03.06.2014 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.11.2014 року № 29344732.

Рішенням Рівненського міського суду від 18.04.2016 року у справі №569/1221/16-ц витребувано з володіння ОСОБА_1 нежитлову будівлю адміністративного будинку (літ. А-4) загальною площею 1512 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 на користь Асоціації «Рівнеагробуд». Зобов`язано ОСОБА_1 передати Асоціації «Рівнеагробуд» нежитлову будівлю адміністративного будинку (літ. А-4) загальною площею 1512 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 без вчинення з його боку, а також з боку третіх осіб будь-яких перешкод Асоціації «Рівнеагробуд» щодо володіння, користування і розпорядження нежитловою будівлею адміністративного будинку (літ. А-4) загальною площею 1512 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

13 червня 2016 року державним реєстратором речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Олинець А.М. на підставі рішення Рівненського міського суду від 18.04.2016 року у справі №569/1221/16-ц внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля, адміністративний будинок (літ. А-4), загальною площею: 1512 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , - за Асоціацією «Рівнеагробуд».

ОСОБА_1 звертався із адміністративним позовом до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно-приватного нотаріуса Олинець А.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рівненська обласна асоціація по сільському будівництву «Рівнеагробуд» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.06.2016 №30025338, який розглядався Рівненським окружним адміністративним судом.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 07.12.2017 року у справі №817/364/17 за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Олинець А.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рівненська обласна асоціація по сільському будівництву «Рівнеагробуд» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.06.2016 №30025338, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

10 грудня 2016 року державним реєстратором, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис №;17944960 від 12.12.2016 року про державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, адміністративний будинок (літ. А-4), загальною площею 1512,00 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за Білдінг Енд Файненс ЛТД (BUILDING AND FINANCE LTD).

Як вбачається із вищезазначених судових рішень, у період з 12.11.2014р. по 09.12.2016р. власником адміністративної будівлі по вул. АДРЕСА_2 Липня АДРЕСА_3 , була саме Асоціація «Рівнеагробуд», при цьому як стверджує позивач, у ньому не було договірних відносин щодо передачі прав володіння та користування такою будівлею з ОСОБА_1 .

За твердженням позивача відповідач у період з 12.11.2014р. по 09.12.2016р. використовував адміністративну будівлю по АДРЕСА_1 , шляхом передачі приміщення в оренду через ТОВ «Приват Євробуд», засновником якого є ОСОБА_1

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_1 вчиняє дії, які унеможливлять виконання рішення про задоволення позову у даній справі, якщо воно буде прийнято, оскільки він 15.02.2019 року відчужив та передав в іпотеку ОСОБА_2 значну частину свого нерухомого майна, а також відчужив свої корпоративні права засновника в ТОВ «Еталон-ФАБ» та ТОВ «А.М.В.Груп», що мають у власності нерухоме майно.

Відповідач ТОВ «Приват-Євробуд» за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не має у власності нерухомого майна, за рахунок якого може бути задоволено вимоги позивача у разі задоволення позову у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Цивільно-процесуальним законодавством України передбачено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Поруч із цим, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Зважаючи на наведені обставини в сукупності, апеляційний суд приходить до переконання про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно відповідача в межах ціни позову до розгляду справи по суті не порушує принципів співмірності виду забезпечення позову та позовних вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, у зв`язку з чим заява про скасування цих заходів забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд враховує, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, а його невжиття може суттєво порушити права та охоронювані інтереси позивача, утруднити чи зробити неможливим виконання у майбутньому рішення суду у випадку його винесення на його користь. При цьому, такий спосіб забезпечення позову відповідає обставинам справи та, водночас, вжиття таких заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища сторін до розгляду справи по суті.

Апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про те, що скасування заходів забезпечення позову може призвести до відчуження всього належного відповідачам майна, за рахунок якого можливо виконати рішення суду у випадку задоволення позову про стягнення збитків, та спричинить необхідність оскарження правочинів щодо подальшого відчуження такого майна для третіх осіб, що, в свою чергу, ускладнить ефективний захист прав та інтересів позивача як особи яка претендує на задоволення своїх вимог про стягнення із відповідачів доходів, отриманих протягом періоду незаконного володіння майном позивача.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції або підтверджували зміну обставин, які послужили підставою для накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_1 в межах ціни позову, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим судове рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Рибченка Антона Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 05 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 листопада 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В. підпис Боймиструк С. В.

Копія вірна: суддя

Рівненського апеляційного суду Ковальчук Н.М.