Провадження № 2/727/315/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

за участю секретаря судових засідань Ільчук М.В.

розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м.Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що 30.03.2018 року приблизно о 14.10 год. в м.Чернівці при виїзді на перехрестя з вул. Штейнберга на вул. Університетську, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки Рено не надав перевагу у русі автомобілю марки Volkswagen Golf НОМЕР_1 , що рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося ДТП, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вважає, що відповідач ОСОБА_2 , порушив вимоги ст. 16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19.04.2018 року відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340,00 грн. Під час ДТП її автомобіль отримав значні технічні ушкодження. Згідно Висновку експерта №47-05-18 з автотоварознавчого дослідження про вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volkswagen Golf, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 від 16.05.2018 року матеріальний збиток, завданий пошкодженнням внаслідок ДТП 30.03.2018 р., станом на момент виконання даного дослідження, складає 26691,00 грн.; вартість проведення експертизи становить 2600,00 грн. Вважає, що їй завдано матеріальну шкоду, внаслідок вчинення ДТП відповідачем. Посилаючись на норми законодавства, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.03.2018 року, грошові кошти в сумі 26691,00 грн., вартість витрат проведення експертизи 2600,00 грн., що в загальній сумі складає 29291,00 грн.; відшкодування витрат по сплаті судового збору 2929,10 грн.

Рух справи та позиція сторін

18.02.2019 року позивач ОСОБА_1 подала позовну заяву в новій редакції до ОСОБА_2 , ТДВ СК Альфа Гарант, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.03.2018 року, грошові кошти в сумі 21287,44 грн., вартість витрат за проведення експертизи 2600,00 грн.; витрати по сплаті судового збору 704,80 грн. (а.с.71)

Відповідачем ОСОБА_2 було подано відзив на позовну заяву в новій редакції, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову (а.с.88-91).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, від неї до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та в його інтересах представник відповідача, адвокат Підгорна Л.Є. в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи належним чином, від останньої до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в її відсутність та відсутність відповідача, позовні вимоги не визнали та просили в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання не з"явився і представник третьої особи ТДВ СК Альфа Гарант, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи відомостей про поважність причини неявки суду не повідомлено.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши доводи представників сторін в судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, перевірка їх доказами та виснови суду

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У статті 6 Конвенції, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом належними і допустимими доказами по справі встановлено, що 30.03.2018 року приблизно о 14.10 год. в м.Чернівці при виїзді на перехрестя з вул. Штейнберга на вул. Університетську, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки Рено не надав перевагу у русі автомобілю марки Volkswagen Golf НОМЕР_1 , що рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося ДТП, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19.04.2018 року (а.с.9).

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Чернівці від 19.04.2018 року по справі №727/3496/18, особою винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано відповідача ОСОБА_2 та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.9).

На замовлення позивача ОСОБА_1 , судовим експером ФОП ОСОБА_3 було виконано дослідження матеріального збитку, що підтверджується Висновком експерта №47-05-18 з автотоварознавчого дослідження про вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volkswagen Golf, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 від 16.05.2018 року матеріальний збиток, завданий пошкодженнням внаслідок ДТП 30.03.2018 р., станом на момент виконання даного дослідження, складає 26691,00 грн. (а.с.10-40); при цьому, покази одометра (пробіг)-автомобіля на дату проведення експертизи зафіксовано 278748 км. (а.с.18); вартість проведення експертизи становить 2600,00 грн. (а.с.41).

Позивачу ОСОБА_1 відшкодовано ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодування (завдану шкоду) у розмірі 5403,56 грн., у зв`язку з пошкодженням автомобіля Volkswagen Golf внаслідок ДТП, за участю транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , яка мала місце 30.03.2018 р., згідно страхового акту № ЦВ/18/0811 від 26.04.2018 р. (а.с.59).

У відповідності до відповіді на запит ТДВ СК «Альфа-Гарант» від 25.02.2019 р., надано копію страхового акту № ЦВ/18/0811 від 26.04.2018 р. та розрахунок вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_2 і документи, що стали підставою для визначення шкоди, що підтверджують визначення розміру майнової шкоди спричиненої внаслідок ДТП за участю транспортного засобу під керуванням відповідача ОСОБА_2 , яка мала місце 30.03.2018 р., та яка була виплачена згідно страхового акту №ЦВ/18/0811 від 26.04.2018 р. (а.с.93-94).

Згідно розрахунку №35D-0/40/7 від 11.04.2018 р. складеного спеціалістом (Аварійним комісаром) ОСОБА_4 реєстраційний № НОМЕР_3 ), вартість (розмір) матеріального збитку завданого власнику, транспортного засобу Volkswagen Golf, державний номер НОМЕР_4 . в який враховано також вартість ремонтно- відновлювальних робіт, необхідних для ремонту матеріалів та складових, що підлягають заміні, сума збитку (шкоди) становить 11499,88грн., а із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля 7684,26 грн. (включаючи ПДВ) (а.с.95-96).

Аварійним комісаром автомобіль було оглянуто в присутності позивачки ОСОБА_1 , складено протокол огляду транспортного засобу від 05.04.2018 р., зроблено його фотофіксацію, спричинених пошкоджень та враховано технічні дані автомобіля. На час огляду та розрахунку вартості матеріального збитку пробіг автомобіля становив 276105 км.; були встановлені такі пошкодження: облицювання бампера переднього (демонтаж), облицювання бампера переднього (заміна), крило праве переднє (демонтаж), фара права (демонтаж), фара права (заміна), фару відрегулювати, кришка передня (демонтаж), кришка права (замінити), бампер (зняти встановити), облицювання бамперу, кришка передня, крило праве переднє, бампер правий грунтований, накладка бамперу права, кронштейн правого бамперу, кришка права, фара права в зборі, крило праве. Тобто вбачається факт експлуатації автомобіляVolkswagen Golf, державний номер НОМЕР_2 , про що свідчить показник одометра на дату ДТП 276105 км і час проведення експертизи ОСОБА_5 -16.05.2018 р. - 278748 км, тобто є розбіжність між встановленими показниками одометра (а.с.94-107).

Згідно поліса №АК/7567282 відповідач ОСОБА_2 застрахував свою цивільну відповідальність строком з 26.10.2017 року по 25.10.2018 року (а.с.92).

Страхувальником ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплачено позивачу ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 5403,56 грн.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Верховний суд виклав свою позицію в постанові від 13.02.2019 р. по справі №207/2838/15-ц, відповідно до якого, якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, а шкоди заподіяно майну; то згідно з вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальник, або особа, відповідальність якої застрахована, має компенсувати позивачу суму франшизи в повному обсязі.

Крім того, згідно умов договору страхування, зокрема полісу №АК/7567282 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.10.2017 р., що діяв з 26.10.2017 року по 25.10.2018 року, страхова сума (ліміт відповідальності на одного потерпілого) за шкоду заподіяну майну становила 100 000,00 грн. Розмір франшизи умовами договору страхування визначено сторонами у розмірі 1000,00 грн. (а.с.92).

Статтею 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ст.ст. 1187, 1188 ч.1 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи; шкода має бути оцінена у порядку та в спосіб, який передбачено законом.

Відповідно до пункту 33.3 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст.1187 ч.ч.1, 2 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Передбачено ст.22 п.22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду № 755/18006/18 від 04.07.2018 року, Велика Палата Верховного суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). З огляду на викладене вище, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Таким чином, в межах суми ліміту встановленого договором страхування, з відповідача не має підстав стягувати відшкодування (шкоди), спричиненої ДТП, її слід стягувати з страхової компанії, як страхувальника, а з відповідача можливе стягнення різниці фактичної шкоди що перевищує визначений договором ліміт розміру франшизи, а тому в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з`ясованих обставин підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.988, 1166, 1187, 1188 ЦК України; ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, зокрема: стягненніз ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: с.Чагор Глибоцького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Ленінським РВ УМВС України, РНОКПП: НОМЕР_6 , у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30.03.2018 року, грошові кошти в сумі 26691,00 грн.; вартості витрат проведення експертизи в розмірі 2600,00 грн., що в загальній сумі складає 29291,00 грн.; відшкодуванні витрат по сплаті судового збору 2929,10 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.08.2019 року.

Суддя Слободян Г.М.