ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року

м.Суми

Справа №592/7637/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/4144/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2016 року в складі судді Чернобая О.І., постановлене у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Позивач Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», у серпні 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором № ICKGMCUI.48479.002 від 26 липня 2012 року в розмірі 38260 грн.11 коп. Також, позивач просив суд вирішити питання розподілу судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що 26.07.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ICKGMCUI.48479.002, за умовами якого, останній отримав кредит в розмірі 5000 грн. на умовах строковості, платності та повернення.

Відповідно до умов вищезазначеного кредитного договору, позичальник зобов`язався в порядку та на умовах визначених договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. В порушення умов договору позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого на день подання позовної заяви має заборгованість перед позивачем в сумі 38260 грн. 11 коп., з яких: 4956 грн. 77 коп. заборгованість по тілу кредиту, 9292 грн. 82 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 24010 грн. 85 коп. заборгованість по пені. Крім того, позивач зазначив, що у разі порушення позичальником обов`язків встановлених кредитним договором, він має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.11.2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором № ICKGMCUI.48479.002 від 26.07.2012 р. у розмірі 38260 грн 11 коп. та судовий збір у розмірі 1378 грн 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що нарахування такої великої суми неустойки суперечить пп. 5 п. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої, сплата непропорційно великої суми компенсації є несправедливою умовою договору. Зазначає, що він перебуває в скрутному матеріальному стані, є безробітним і на його утриманні знаходиться мати інвалід, в зв`язку з чим сума неустойки підлягає зменшенню. Вказує, що посилання позивача на те, що між ним та відповідачем укладено кредитний договір не відповідає дійсності, оскільки позивачем не надано жодного доказу, що відповідач отримав кредит. Крім того, відсотки нараховані позивачем не відповідають умовам договору, а сам договір є не укладеним

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не направлено.

Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представник банку в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 5000 грн. з кінцевим терміном повернення до 27.07.2015 р. В зв`язку з тим, що боржник не виконав взятих на себе зобов`язань, станом на день розгляду справи, останній мав заборгованість в розмірі 38260 грн. 11 коп., з яких: 4956 грн. 77 коп. заборгованість по тілу кредиту, 9292 грн. 82 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 24010 грн. 85 коп. заборгованість по пені, тому наявні всі підстави для стягнення з нього суми заборгованості в повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи, 24.07.2012 відповідачем було підписано з Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» Анету договір на оформлення платіжної картки, а 26.07.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ICKGMCUI.48479.002 на споживчі цілі, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 5000 грн. зі строком повернення до 26 липня 2015 року включно. Відповідно до умов вищевказаного договору плата за користування кредитними коштами складає 36 % річних (п.2.3 кредитного договору). За порушення строків сплати відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного. При цьому згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється.

Водночас, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до пунктів 1,2 ст. 18 Закону України «Прозахист прав споживачів» в редакції на час укладення договору продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Як визначено у п.п.5 п.3 цього Закону несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором;

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, пені та штрафи припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий - до 26 липня 2015 року включно. Відтак, у межах строку кредитування до 26 липня 2015 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти. Починаючи з 27 липня 2015 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості (зворотна сторінка а.с. 14) заборгованість відповідача станом на 27.07.2015 року складає 20661 грн. 88 коп. в тому числі: 3895 грн. 08 коп. заборгованість по тілу кредиту; 5836 грн. 41 коп. по відсотках за користування кредитними коштами; 4865 грн 39 коп. по пені.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про неправомірність нарахування позивачем відповідачу відсотків за користування тілом кредиту та пені після закінчення строку дії кредитного договору, який сплив 26.07.2015 року.

Разом з тим, колегія суддів відкидає доводи викладені в апеляційній скарзі стосовно несправедливих умов договору, а саме в частині сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50 відсотків вартості продукції), з огляду на те, що відповідно до умов договору відповідач отримав грошові кошти в сумі 5 000 грн., при цьому сума процентів, яка підлягає сплаті за користування кредитними коштами становить 36 % річних (п.2.3 Кредитного договору), що не перевищує 50 % вартості продукції. Також, колегія суддів зауважує, що із матеріалів справи вбачається, що нарахування підвищених відсотків у розмірі 72 % річних за користування кредитними коштами відповідач почав здійснювати після 27.07.2015 року, тобто після спливу строку дії договору, а тому вимоги щодо стягнення з відповідача таких відсотків є неправомірними та не підлягають задоволенню. Також, колегія суддів відхиляє доводи, викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що між позивачем та відповідачем не було укладено Кредитний договір, оскільки відповідач був ознайомлений з умовами Кредитного договору та особисто підписав його (а.с. 18 24).

За таких обставин, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів частково приймає доводи відповідача, що викладені в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, на підставі п. 1, 4 ч. 1, ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню і ухваленню нового рішення в частині стягнення з відповідача суми заборгованості по кредитному договору на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку».

На підставі п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПУ України, та враховуючи, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів визнає дану справу малозначною.

В зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, підлягають перерозподілу і судові витрати у відповідності до ч. 1ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог і стягує з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» витрати по сплаті судового збору зв подання позову в сумі 525 грн 74 коп., а також стягує з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 795 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382,389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 листопада 2016 року скасувати та прийняти в нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за кредитним договором № ICKGMCUI.48479.002 від 26.07.2012 р. в розмірі 14597 грн 24 коп. в тому числі: 3895 грн. 08 коп. заборгованість по тілу кредиту; 5836 грн 41 коп. по відсотках за користування кредитними коштами; 4865 грн 39 коп. по пені.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» витрати по сплаті судового збору в сумі 525 грн 74 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 795 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 03 вересня 2019 року

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І.Криворотенко