Справа № 344/2260/19
Провадження № 2/344/2409/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, мотивуючи тим, що 20.05.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції між ним та відповідачкою було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 648. У шлюбі у них народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після реєстрації шлюбу вони проживали за адресою АДРЕСА_1 . Між ними часто виникали непорозуміння в зв`язку з тим, що батьки відповідачки, безпідставно втручались у їхні сімейні стосунки. Після народження дитини у відповідачки неодноразово виникали нервові зриви, в зв`язку з чим, вона неодноразово зверталась за допомогою до психолога. З червня 2018 року відповідачка почала зникати з дому в той час, коли він перебував на роботі, залишаючи їхню дворічну доньку одну в квартирі. Вона зловживала спиртними напоями та зустрічалась з іншими чоловіками, з якими знайомилась через сайти знайомств. Відповідно, поверталась додому п`яною і протягом дня постійно відсипалась, незважаючи на те, що дворічна донечка була одна в квартирі, так як він змушений був йти на роботу.

Він працює старшим інспектором відділу охорони публічного порядку масових та охоронних заходів управління превентивної діяльності ГУНП в Івано - Франківській області. Вищенаведені факти розгульного життя, яке веде відповідачка, підтверджуються витягом з електронного рапорту реєстрації повідомлення про скоєння правопорушення, яке надійшло 26.10.2018 року о 21 год. 54 хв. до Івано- Франківського відділу поліції з АДРЕСА_5 від ОСОБА_2 .

У зв`язку з виникненням таких проблем у їхній сім`ї, дуже часто, йдучи ранком на роботу він годував дитину сумішшю та кашкою, одягав чистий підгузник, включав їй мультфільми по ноутбуку і дитина до обідньої перерви сиділа в дитячому ліжечку та переглядала мультфільми. В обідній час він приїжджав додому, переодягав дитину в чистий підгузник, годував її й знову залишав в ліжечку, оскільки відповідачка, будучи п`яною, так лежала на дивані до обіду, не просинаючись. Вона не доглядала за маленькою донькою зовсім. Час від часу, маючи можливість звільнитись від виконання своїх посадових обов`язків, він часто заїжджав додому в робочий час, щоб подивитись що робить їхня маленька донечка, нагодувати її, переодягнути, а вечорами вже постійно гуляв з дитиною на подвір`ї. Внаслідок такої неадекватної поведінки відповідачки, в їхній квартирі часто було не прибрано та не приготовано свіжозвареної їжі хоча б для дитини. Будь-яких сімейних та шлюбних відносин, які б ґрунтувалися на почуттях взаємної любові, дружби та поваги один до одного, у них з відповідачкою уже немає. В зв`язку з цим він вирішив розірвати з нею будь-які стосунки. Оскільки проживши з відповідачкою більше 4-х років, він зрозумів, що їй не тільки не потрібен чоловік, але й маленька донечка. Із слів відповідачки та її батьків, він дізнався, що такий паразитичний спосіб життя вона вела й до їхнього одруження й зрозумів, що і в даний час вона не може взяти себе в руки, утримуватись від вживання алкоголю та ведення розгульного способу життя, задля того, щоб стати доброю дружиною і люблячою матір`ю для своєї малолітньої доньки. Незважаючи на те, що він неодноразово намагався врегулювати їхні особисті сімейні проблеми, пропонував припинити зловживати спиртним, належно доглядати донечку, підтримувати чистоту в квартирі, не зникати з дому - це не дало жодних результатів. В сімейних стосунках нічого не змінилося, хоча він прикладав для цього максимально зусиль. На даний час, ніяких почуттів, крім неприязні один до одного, між ними з відповідачкою немає. Кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, у зв`язку з цим шлюбні стосунки між ним та відповідачкою фактично припинені з червня 2018 року.

Їхня спільна дитина є ще маленькою і багато речей не розуміє, але в подальшому факт окремого проживання батьків, виховання доньки тільки батьком та участь у її вихованні матері, за бажанням останньої, може суттєво вплинути на психологічний стан дитини, її погляди на життя, в тому числі на шлюб та формування світогляду, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою будь-якої сім`ї, на що він неодноразово звертав увагу своєї дружини, але вона повністю цим ігнорує. Проте, він докладе всіх зусиль для того, щоб належно виховати свою донечку, щоб якнайбільше уваги приділити її розвитку, оточити батьківською любов`ю та увагою, щоб вона завжди росла впевненою у власних силах та відчувала підтримку батька в будь-яких життєвих ситуаціях.

Продовження такого шлюбу з відповідачкою суперечить як його інтересам, так й інтересам їхньої малолітньої дитини.

Донечка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що була народжена за час шлюбу з відповідачкою, в основному виховується позивачем. У дитини велика прихильність до батька, оскільки її мати, незважаючи на те, що дитина потребує й материнської любові та опіки, ігнорує свою донечку та віддає перевагу вищевказаним розвагам. Після розлучення та визначення судом місця проживання дитини з батьком, він з донечкою переїде проживати у квартиру його матері, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в якій він зареєстрований , переведеться на роботу у Калуський відділ поліції ГУНП в Івано-Франківській області і там буду виховувати свою донечку ОСОБА_3 , знаючи, що вона під надійним наглядом його мами за час його перебування на роботі. Відповідачка за своїм бажанням зможе в будь-який час побачитись з донечкою, спілкуватись з нею, гуляти.

Він любит свою дитину і спроможний забезпечити її всім необхідним, так як в нього стабільна робота із своєчасною виплатою заробітної плати та наданням соціальних гарантій. Дитина облікована в медичних установах. Він постійно слідкує за станом здоров`я дитини, її розвитком, виховує та піклується про неї. У нього з донькою тісний психологічний контакт, прив`язаність один до одного. В свою чергу відповідачка не має постійного місця роботи та стабільного доходу, а також не в змозі в повній мірі піклуватись про дитину так, як про неї піклується завжди він. Як батько малолітньої донечки ОСОБА_3 , усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного стану здоров`я, духовного та розумового розвитку, він вважає за необхідне зазначити місце проживання дитини з ним.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили шлюб розірвати, а малолітню доньку залишити проживати з батьком, з мотивів викладених у позовній заяві.

Відповідач та її представник в судовому засіданні просили шлюб розірвати, а дитину залишити проживати з матір"ю, оскільки вона належним чином виконує свої материнські обов`язки, любить доньку та піклується про неї.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судовому засіданні пояснила, що дитина однаково любить та контактує з обома батьками, проте, згідно наданого Органом опіки та піклування Висновку, комісія вважає за доцільне дитину слід залишити проживати з матір`ю.

Свідок ОСОБА_5 показала суду, що проблеми у стосунках між сторонами виникли ще до народження дитини. Позивач приходив додому з роботи, готував їсти, з чотирьох місяців спав з дитиною, а відповідач спала в іншій кімнаті. Коли позивач йшов на роботу ОСОБА_2 спала до 3-4 години. З дитиною майже не спілкувалась. Вона у смітинку бачила порожні пляшки від вина, їжа завжди була одноманітна. Купав дитину позивач. Коли вона на вихідні приїжджала, відповідачки не було вдома.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що сторони після одруження проживали у квартирі бабусі відповідачки по вул. Бельведерській. Після народження дитини відповідачка поправилась, у зв`язку з чим позивач її постійно ображав. Позивач часто приходив додому напідпитку. За дитиною здійснюється належний догляд: дитина весела, нагодована, відповідачка читає дитині книжки, займається її розвитком. Дитина контактує з батьком, батько її любить. Коли є необхідність вона залишається з дитиною. Щоб відповідачка вживала спиртне вона не помічала.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що сторони одружились у 2014 році та відразу почали проживати окремо від батьків. Відповідачка тяжко народжувала, та після народження дитини поправилась. Жалілась , що позивач у зв`язку з цим її ображав, та не давав грошей для сім"ї. Відповідачка здійснює належний догляд за дитиною, в квартирі створені всі належні умови для її розвитку та виховання.

Вислухавши сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_1 від 20.05.2014 року (а.с. 9) сторони зареєстрували шлюб 20.05.2014 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис за № 648.

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 13.01.2016 року(а.с. 10).

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим,що розірвання шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

За приписами ст.7 Сімейного кодексу України яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 150 Сімейного кодексу України одним із основних батьківських обов`язків є обов`язок належного виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані піклуватися, зокрема, про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток , поважати дитину. Зазначена норма встановлює заборону фізичних покарань дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Частиною 3 ст.151 Сімейного кодексу України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Згідно з ч.1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 29 ч.4 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає.

ОСОБА_2 перебувала на обліку в департаменті соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради за з 01.01.2016 року по 01.02.2019 року отримувала допомогу при народженні дитини ( а.с.36).

З 14 березня 2019 року ОСОБА_2 перебуває на обліку як безробітна в Івано-Франківському міському центрі зайнятості, що підтверджується довідкою ( а.с.41)

Довідка № 29/01/15-2019 від 12.03.2019 року , яка видана ОСОБА_2 , підтверджує, що її дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на обліку на відвідування в державну установу «Дошкільний навчальний заклад (дитячий садок ) «Веселка» (м.Івано-Франківськ) Національної поліції України» з червня 2019 року. (а.с. 37).

Довідка № 02-02/0529 від 12.03.2019 року підтверджує, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 38).

Довідки № 473 та № 377 від 19.03.2019 року підтверджують, що ОСОБА_2 на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває (а.с. 39-40).

З декларації № 0001-ЕЕ8М - АМ00 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , первинну медичну допомогу надає Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медичної і консультативно - діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради » (а.с. 42).

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою .

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно копії висновку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 (а.с. 94-95).

Дитина разом з матір"ю проживає за адресою: АДРЕСА_1 . В квартирі створені належні умови для проживання дитини.

На час розгляду справи позивач ОСОБА_2 працевлаштована.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

На переконання суду, а також з огляду на характеристики обох батьків, їх матеріальний стан, забезпеченість житлом, моральні якості, відношення до дитини, а також зважаючи на вік дитини, - Малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на проживанні з матір`ю ОСОБА_2 .

Що стосується тверджень позивача щодо того, що відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, та як матір, не здатна забезпечити належні умови для розвитку та виховання доньки, суд до уваги не приймає, оскільки такі що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Отже, будь-які обмеження чи-то протипоказання ОСОБА_2 як матері малолітньої дитини на виконання нею батьківських обов`язків не встановлено. Жодних фактів, що залишення дитини з матір`ю буде суперечити її інтересам не встановлено.

Посилання як на доказ аморальної поведінки відповідача витяг з електронного рапорту реєстрації повідомлення про скоєння правопорушення, суд не приймає до уваги. Оскільки відомості викладені в витязі не містять інформації щодо стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 .

На підставі вищенаведеного, ст. ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст. ст. 263-265, 280-282, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 20.05.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис за № 648- розірвати.

Малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на проживанні з матір`ю ОСОБА_2 .

В решті вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: О.А. Татарінова