П О С Т А Н О В А

іменем України

13 листопада 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 15 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Альянс Україна» про стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання з повернення боргу за вкладом,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернуласядо суду із вказаним позовом,який мотивувала тим, що 15 грудня 2008 року між КС «Альянс Україна» і ОСОБА_2 було укладено договір № 0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, за умовами якого ОСОБА_2 вніс до кредитної спілки грошові кошти у розмірі 66170 грн. на строк до 15 січня 2010 року, а спілка зобов`язалася сплатити проценти.

ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до закінчення строку дії договору, ОСОБА_2 помер. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 серпня 2009 року вона як спадкоємець померлого успадкувала грошовий вклад з відповідними процентами, розміщений у КС«Альянс Україна». Вказувала, що після закінчення строку вкладу вона звернулася до відповідача із заявою про повернення вкладу з процентами, однак їй було відмовлено.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2011 року стягнуто з відповідача на її користь внесок на депозитному рахунку у розмірі 58570 грн. та проценти у розмірі 5100 грн. Окрім того, з огляду на неповернення коштів рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 05 листопада 2015 року стягнуто з відповідача на її користь 64482,08 грн. у якості 3 % річних, інфляційних втрат та процентів за користування коштами. Стягнуті судом грошові кошти за обома рішеннями відповідач повернув лише 31 травня 2017 року, а тому з огляду на прострочення повернення коштів відповідач має сплатити на її користь пеню у розмірі 3 % за кожен день на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». У зв`зку із наведеним просила стягнути із відповідача на її користь пеню за період із 05 березня 2017 року по 30 травня 2017 року у розмірі 156110,61 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 15 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

- 2 -

Не погоджуючись із рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким її вимоги задоволити у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права. Скарга мотивована неврахуванням судом того факту, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, регулюються положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак позивачка, яка успадкувала право на вклад, виступає у якості споживача фінансових послуг і з огляду на прострочення повернення вкладу має право на стягнення пені на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Окрім того, суд не врахував, числені судові рішення у спорах між цими ж сторонами ОСОБА_1 і КС «Альянс Україна», які згідно ч.4 ст.82 ЦПК України є преюдиційними. Висновки суду про застосування до спірних правовідносин ч.2 ст.1230 ЦК України та незастосування Закону України «Про захист прав споживачів» суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 645/3720/17 щодо того, що зобов`язання банку за вкладом не є нерозривно пов`язаним із особою вкладника і не припиняється в разі смерті останнього, входить до складу спадщини і триває до моменту фактичного повернення коштів спадкоємцям. Наведене повністю відповідає п.3.5 договору про залучення внеску (вкладу) на депозитний рахунок, згідно яккого у випадку смерті вкладника усі права і обов`язки за договором переходять до його спадкоємців.

Відповідач КС «Альянс Україна» подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду та суперечать судовій практиці Верховного Суду.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 156110,61 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки відсутністю у позивачки прав на стягнення пені, передбаченої ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вказаний закон на спірні правовідносини не поширюється.

При цьому суд виходив з того, що ОСОБА_1 не є вкладником КС «Альянс Україна» і відповідно не є споживачем фінансових послуг кредитної спілки, а як

- 3 -

спадкоємець вкладника лише має право на повернення грошового вкладу та нарахованих на цей вклад процентів.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ч.ч.1-2 ст.23 Закону України «Про кредитні спілки» внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти у порядку і строки, які визначені відповідно до укладеного з членом кредитної спілки договору.

Судом першої інтанції встановлено, що15 грудня 2008 року між КС «Альянс Україна» та членом кредитної спілки ОСОБА_2 було укладено договір № 0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, за умовами якого ОСОБА_2 вніс до кредитної спілки грошовий внесок у розмірі 66170 грн. на строк до 15 січня 2010 року, а кредитна спілка зобов`язалася повернути внесок та сплатити проценти у розмірі 30 %.

За умовами п.3.5 договору № 0184-08д ЛВ 23с про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок у випадку смерті члена кредитної спілки до закінчення строку дії цього договору всі права і обов`язки за договором переходять до його спадкоємців у порядку, визначеному чинним законодаством України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Спадкоємцем померлого ОСОБА_2 за заповітом є позивачка, яка відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 серпня 2009 року успадкувала грошовий вклад з відповідними процентами, розміщений померлим у КС«Альянс Україна».

Також судом встановлено, що після закінчення строку розміщення вкладу 15 січня 2010 року відповідач КС «Альянс Україна» суму вкладу з процентами позивачці не повернув, у зв`язку з чим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2011 року стягнуто з відповідача на користь позивачки як спадкоємиці померлого ОСОБА_3 внесок на депозитному рахунку у розмірі 58570 грн. та проценти у розмірі 5100 грн.

Окрім того, з огляду на неповернення відповідачем вкладу рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 05 листопада 2015 року стягнуто з відповідача на користь позивачки 64482,08 грн. у якості процентів за користування коштами, інфляційні втрати та 3 % річних. Грошові кошти за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 05 листопада 2015 року відповідач сплатив позивачці у повному обсязі 31 травня 2017 року.

Наведені обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ст.1218 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв`язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов`язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

Положення статей 1218 та 1230 ЦК України співвідноситься між собою як загальне та спеціальне положення, а відтак ч.2 ст.1230 ЦК України є спеціальною нормою, яка встановлює виникнення права на стягнення неустойки на користь спадкоємця - якщо вона присуджена спадкодавцю за його життя.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя не звертався до суду з позовом про стягнення неустойки і рішення суду про стягнення неустойки на його користь не ухвалювалося.

- 4 -

Отже, відповідно до положень ст.1218 ЦК України позивачка ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_2 лише право спадкодавця на повернення грошового вкладу з відповідними процентами, розміщеного у КС «Альянс Україна» на депозитному рахунку (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-129цс13).

Таке право позивачки на повернення вкладу та процентів захищене рішенням Дарницького районного суд м. Києва від 10 червня 2011 року, який стягнув із відповідача на користь позивачки як спадкоємиці померлого ОСОБА_3 внесок на депозитному рахунку у розмірі 58570 грн. та проценти у розмірі 5100 грн.

Згідно ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час виникнення правовідносин) у разі коли виконавець не може виконати або прострочує надання послуги згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги, якщо інше не передбачено законодавством.

Водночас у ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено ряд термінів, вжитих у цьому законі. Зокрема, під послугою розуміється діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб, а споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

З урахуванням того, що позивачка не є членом і відповідно не є вкладником КС «Альянс Україна» і як наслідок не є споживачем фінансових послуг кредитної спілки, а як спадкоємець вкладника лише має право на повернення грошового вкладу та нарахованих на цей вклад процентів, які вже захищені, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, а відтак позивачка, яка успадкувала право на цей вклад, виступає у якості споживача фінансових послуг і з огляду на прострочення повернення вкладу має право на стягнення пені на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Як вище вказувалося спірні правовідносини між кредитною спілкою та її членом врегульовано Законом України «Про кредитні спілки».

Згідно ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв`язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки (ч.3 ст.10 Закону).

Права члена крединої спілки визначені у ч.1 ст.11 вказаного Закону, відповідно до якої член кредитної спілки має право одержувати від кредитної спілки кредити та користуватися іншими послугами, які надаються членам кредитної спілки відповідно до її статуту.

- 5 -

Згідно ч.1 ст.21 вказаного Закону кредитна спілка відповідно до свого статуту надає кредити своїм членам та залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі.

Аналіз змісту даних норм дає підстави для наступних висновків.

По-перше, кредитна спілка як фінансова установа надає фінансові послуги виключно своїм членам як шляхом їх кредитування, так і шляхом залучення вкладів своїх членів на депозитні рахунки.

По-друге, споживачем фінансових послуг кредитної спілки є виключно її член, який набув членство у кредитній спілці у встановленому законом порядку. Надання кредитною спілкою фінансових послуг іншим особам, крім її членів, закон не передбачає (ч.2 ст.1 Закону).

І по-третє, положення Закону України «Про захист прав споживачів», в тому числі щодо стягнення пені на підставі ч.5 ст.10 цього Закону, поширюються виключно на члена кредитної спілки як споживача її послуг.

За таких обставин позивачка ОСОБА_1 , яка успадкувала вклад померлого члена кредитної спілки ОСОБА_2 , не є споживачем фінансових послуг кредитної спілки, оскільки не є її членом, а відтак положення ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачі» щодо пені на позивачку не поширюються.

Такі ж висновки викладені Верховним Судом у постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 753/4351/17 за аналогічним позовом ОСОБА_1 до КС «Альянс Україн» про стягнення пені на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», проте за період із 05 листопада 2015 року до 04 березня 2017 року (в даній справі предметом спору є пеня за період із 05 березня 2017 року по 30 травня 2017 року). Залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції, якими відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову, Верховний Суд вказав, що споживачем послуг у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» був вкладник ОСОБА_2 , а не ОСОБА_1 , а тому положення ч.5 ст.10 цього Закону до спірних правовідносин не застосовуються.

Відхиляючи дані доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що позивач просить нарахувати пеню на 3 % річних та інфляційні втрати стягнуті на підставі судового рішення від 05 листопада 2015 року. При цьому як 3 %, так і інфляційні втрати не входять до складу грошового зобов`язання, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, яка полягає у відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції та отримання компенсації від боржника, а тому не є роботою чи послугою у розумінні ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» і на них не може нараховуватися пеня.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачка є правонаступником померлого вкладника ОСОБА_2 у зобов`язанні за договором вкладу, а тому відбулася заміна кредитора, бо зобов`язання не є таким, що нерозривно пов`язане із особою спадкодавця необгрунтовані.

Як вище вказувалося з огляду на особливості правового регулювання відносин між кредитною спілкою і її членом, встановленими Законом України «Про кредитні спілки», вносити внесок (вклад) на депозитний рахунок і відповідно набувати прав і обов`язків за таким договором, в тому числі прав споживача фінансових послуг кредитної спілки, може лише особа, яка має статус члена кредитної спілки. Інші особи такого парва не мають.

Наведене у свою чергу свідчить про те, що таке зобов`язання тісно пов`язане з особою кредитора (вкладника), який обов`язково має бути членом кредитної спілки, а відтак в силу положень ст.515 ЦК України заміна кредитора у таких зобов`язаннях не допускається.

Схожі висновки зробив Верховний Суд України у справі № 6-59цс15 від 15 квітня

- 6 -

2015 року та № 6-667цс15 від 02 вересня 2015 року, де Верховний Суд України з огляду на особливості визначеного законом правового статусу кредитної спілки та її членів, вказав про неможливість в силу положень ст.515 ЦК України заміни кредитора у правовідносинах між крединою спілкою та її членом щодо надання кредиту.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, числені судові рішення у спорах між цими ж сторонами ОСОБА_1 і КС «Альянс Україна», які згідно ч.4 ст.82 ЦПК України є преюдиційними, безпідставні. Судові рішення у спорах між ОСОБА_1 і КС «Альянс Україна», якими було стягнуто пеню на користь позивачки підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», судами не ухвалювалися.

Твердження апеляційної скарги про помилкове застосування до спірних правовідносин ч.2 ст.1230 ЦК України та незастосування Закону України «Про захист прав споживачів», що суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 645/3720/17 щодо того, що зобов`язання банку за договором банківського вкладу не є нерозривно пов`язаним із особою вкладника і не припиняється в разі смерті останнього, входить до складу спадщини і триває до моменту фактичного повернення коштів спадкоємцям, необгрунтовані.

У справі № 645/3720/17, на яку посилається скаржниця спір виник між банком і вкладником, на відміну від даної справи де правовідносини виникли між кредитною спілкою і її членом. Тобто, наведене позивачкою судове рішення Верховного Суду та судове рішення в даній справі, яке оскаржуються позивачкою, ухвалені у справах з різними (іншими) фактичними обставинами.

Це ж стосується наведених у скарзі інших судових рішень як Верховного Суду України, так і Верховного Суду, які ухвалені у справах з іншими фактичними обставинами, зокрема у спорах за договором банківського вкладу, в яких до того ж йдеться про поширення законодавства про захист прав споживачів саме на вкладника банку, а не на його правонаступників, які мають право як спадкоємці отримати лише суму вкладу та проценти.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що Верховний Суд у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 159/1061/16-ц прийшов до протилежного висновку, ніж у справі № 645/3720/17, вкзавши, що позивач не вкладником, а є спадкоємцем вкладника банку, та врахувавши вимоги ч.2 с.1230 ЦК України, залишив без змін судове рішення, яким відмовлено у стягненні пені на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Намагання позивачки ототожнити правовідносини за договором банківського вкладу (ст.1058 ЦК України) із правовідносинами між крединою спілкою та її членом по залучення грошових коштів помилкові.

Дані правовідносини відмінні як за суб`єктним складом, так і за своїм змістом, та регулюються різними нормативними актами.

Зокрема сторонами у договорі банківського вкладу є банк у розумінні ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а також будь-яка особа (як фізична, так і юридична), оскільки договір вкладу носить публічний характер (ч.1 ст.633, ч.2 ст.1058 ЦК України).

У правовідносинах по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок сторонами є кредитна спілка, яка не є банком (ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), а договір між кредитною спілкою та її членом не є публічним, на відміну від договору банківського вкладу, оскільки внести кошти має право не будь-яка особа, а виключно член кредитної спілки. Всі правовідносини по внесенню вкладу та його поверненню в повному обсязі врегульовані Законом України «Про кредитні спілки».

Посилання ОСОБА_1 у скарзі на п.3.5 договору, який на її думку свідчить про

- 7 -

правонаступництво, безпідставні, вказаний пункт договору чітко вказує, що у випадку смерті члена кредитної спілки до закінчення строку дії цього договору всі права і обов`язки за договором переходять до його спадкоємців, проте це відбувається як вказано у п.3.5 лише у порядку, визначеному чинним законодавством України, а чинне законодавство передбачає спадкування вкладу, процентів та пені, нарахованої спадкодавцю за життя.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у позові, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишитии без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 15 січня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: