ПОСТАНОВА

Іменем України

05 листопада 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/2794/19

провадження № 22-ц/4809/1500/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий - Дьомич Л.М. (суддя доповідач),

судді - Кіселик С.А., Карпенко О.Л.,

за участі секретаря: Сорокіної Н.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею. Син досяг повноліття та є студентом першого курсу Кропивницького коледжу харчування та торгівлі денної форми навчання за спеціальністю «харчові технології». У зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги.

Крім того, син хворіє, що ставить її у скрутне матеріальне становище, відповідач матеріальної допомоги не надає, а тому посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просила стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 липня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 11.04.2019 року до закінчення сином навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вирішено питання судових витрат.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи та під час ухвалення рішення, порушено норми матеріального права.

Зазначив, що судом під час ухвалення рішення про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання не було враховано його матеріальне становище. А саме, що він не працює, має боргові зобов`язання, є членом багатодітної сім`ї, до складу якої входять дружина ОСОБА_5 , син дружини ОСОБА_6 , дочка ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_8 , він єдиний забезпечує сім`ю.

Крім того, у рішенні суду першої інстанції не наведено чітких обґрунтувань щодо визначення розміру аліментів. Заробітна плата позивача повністю покриває необхідний прожитковий мінімум на двох працездатних осіб. Натомість, його сім`я не забезпечена навіть прожитковим мінімумом на кожного члена сім`ї, оскільки його дохід складає приблизно 2000 - 3000 грн.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, позивачем подано відзив на апеляційну скаргу. Зазначено, що будучи членом багатодітної родини відповідач, його дружина та діти отримують державну допомогу, ряд пільг, як безоплатний проїзд у громадському транспорті та отримання субсидії на оплату комунальних послуг. На відміну від ОСОБА_2 вона з сином таких пільг не має.

Доводи відповідача, про те що вона з сином може жити на зарплату у 6000 грн. є безпідставні, оскільки в місяць тільки на харчування сина в коледжі та його проїзд у громадському транспорті витрачає 1400 грн. На залишок суми їм потрібно харчуватися, одягатися, сплачувати комунальні послуги, лікуватися. Весь тягар щодо утримання сина, повністю знаходиться на ній, а тому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Апеляційне провадження відкрито 11 вересня 2019 року. Розгляд справи призначено на 05 листопада 2019 року.

В судове засідання апеляційного суду з`явився відповідач ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с 105) в засідання апеляційної інстанції не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступного.

Судом встановлено такі обставини:

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого 24.04.2001 року Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис про народження № 596, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 (а.с 4).

Відповідно до довідки № 37/19 від 12.03.2019 року, виданої Кропивницьким коледжем харчування і торгівлі, ОСОБА_3 навчається у даному навчальному закладі на І курсі денної форми навчання за спеціальністю «харчові технології», термін навчання з 01.09.2018 року по 31.01.2021 року ( а.с 6).

Як вбачається з довідки КП «ЖЕО № 2» від 19.03.2019 року № 1401, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на її утриманні (а.с 7).

Згідно інформації наданої Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми нарахованих та виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 31.03.2019 року, загальна сума доходу склала 81 040 грн. 70 коп. (а.с. 67).

Згідно посвідчення батьків багатодітної сім`ї серії НОМЕР_2 , виданим 22.02.2018 року зі строком дії до 02.08.2019 року та довідкою Квартального комітету Фортечного району м. Кропивницького від 08.11.2018 року № 478, відповідач ОСОБА_2 є членом багатодітної сім`ї, до складу якої входять дружина ОСОБА_5 , син дружини ОСОБА_6 , дочка ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_8 (а.с. 27, 29).

Інформація про доходи ОСОБА_2 за період з 1 кватралу 2018 року по 4 квартал 2018 року, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми нарахованих та виплачених доходів та утриманих податків від 15.05.2019 року, відсутня (а.с 43).

Також, 02.10.2017 року Фортечним ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області відкрито виконавчі провадження № 5479007 та 5478998 про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди в загальному розмірі 38447 грн. (а.с. 38-39).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітній син (донька) продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Частиною другою статті 199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Сімейним кодексом України визначено принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

З висновку у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 вбачається, що застосування статті 199 СК України полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Згідно з частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітнього сина (доньку) у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Також наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пред`являючи позов, позивач зазначала, що їх спільний син з відповідачем потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, які включають харчування, витрати на проїзд до коледжу та додому, лікування (що підтверджується лікарськими документами).

У відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незадовільний матеріальний стан, вказав про неспроможність утримувати свого сина ОСОБА_3 , оскільки не працює, на утриманні має дружину, її сина та двоє спільних неповнолітніх дітей, а також боргові зобов`язання.

Втім, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, за наступного.

Утримання одних дітей не є підставою для відмови батька в утриманні іншої дитини. Сімейним кодексом України не передбачено такої підстави для відмови у стягненні аліментів як утримання інших дітей.

Відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку повнолітньому сину, який продовжує навчання не надає, фактично переклавши обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, винятково на мати - ОСОБА_1 , що не відповідає нормам закону.

Доводи ОСОБА_3 про отримання незначних доходів, не обумовлено непереборними об`єктивними чинниками, в силу яких він не може отримувати дохід для належного утримання своєї дитини, яка продовжує навчання, та його гідного розвитку, здобуття професії.

Більш того, доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань в обмеженні праці не надано. А тому не існує перешкод для виконання ним обов`язку по утриманню власної дитини у повному обсязі і сплати аліментів в розмірі достатньому для забезпечення його життєвих потреб.

Крім того, матеріальне становище не оцінюється тільки виходячи з розміру заробітку (доходу) платника аліментів.

Різноманітні аргументи щодо браку коштів у платника аліментів сприймаються критично, а до уваги належить брати рівень його життя, які оцінюються непрямими методами (зокрема, за його витратами та наявністю певного майна).

Принцип врахування лише трудових доходів, на що посилається сторона, не відповідає сучасним реаліям соціально-економічного розвитку суспільства.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач немає іншого доходу, а також доказів належності чи відсутності у нього на праві власності певного майна, що може бути використано на утримання дітей.

Більш того, ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції зазначав, що єдиний утримує свою сім`ю, в тому числі і сина дружини від попереднього шлюбу, при цьому джерела доходу і розмір доходу зазначити не зміг. Також прийнято до уваги, що він протягом строку сплати аліментів в період до повноліття сина щомісячно сплачував аліменти в розмірі значно вищому, ніж стягнуто за рішенням по даній справі і теж без зазначення обсягу своїх статків.

Враховуючи вищевикладене, визначений розмір аліментів є об`єктивним з огляду на вимоги закону, відповідає обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Син відповідача навчається на стаціонарі у Кропивницькому коледжі харчування і торгівлі, стипендії не отримує, доходу немає. Його батько є працездатним, медичних протипоказань немає, об`єктивних достатніх та беззаперечних доказів неможливості сплачувати аліменти суду не надав.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання свого повнолітнього сина, який навчається та потребує допомоги, дійшов обґрунтованого висновку про зобов`язання ОСОБА_2 утримувати сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 11.04.2019 року до закінчення сином навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 368, ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 липня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 13 листопада 2019 року.

Головуючий суддя: Л.М. Дьомич

Судді: С.А. Кіселик

О.Л. Карпенко