Справа № 161/4728/19 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В.
Провадження № 22-ц/802/972/19 Категорія: 61 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Матвійчук Л.В.,

секретар судового засідання - Галицька І.П.,

з участю представника третьої особи - Сущ О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лікувально-профілактичного закладу «Волинський обласний онкологічний диспансер», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, за апеляційною скаргою третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що з 01 листопада 1983 року по даний час вона працює у Волинському обласному онкологічному диспансері, куди її було прийнято на посаду санітарки рентгенівського кабінету, який у 1984 році було перейменовано на рентгендіагостичне відділення.

З 01.11.1983 по 01.01.1992 вона працювала на цій посаді повний робочий день, а наказом №397 від 10.04.1998 посаду санітарки змінено на посаду молодшої медичної сестри рентгенкабінету.

З 19 листопада 2006 року їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак при обрахунку пенсії їй не було врахованого до пільгового стажу роботи період з 01.11.1983 по 01.01.1992, оскільки відповідними документами не підтверджений факт безпосередньої зайнятості у шкідливих умовах протягом повного робочого дня.

Робота на вказаних посадах дає їй право на отримання пенсії на пільгових умовах відповідно до Списків №1, 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

З урахуванням наведеного просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме - встановити факт її безпосередньої зайнятості у шкідливих умовах протягом повного робочого дня в період з 01.11.1983 по 01.01.1992 на посаді санітарки рентгенівського кабінету у Волинському обласному онкологічному диспансері.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2019 року, виправленим ухвалою цього ж суду від 22 серпня 2019 року, позов задоволено.

Встановлено факт безпосередньої зайнятості ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в шкідливих умовах протягом повного робочого дня у період з 01 листопада 1983 року по 01 січня 1992 року на посаді санітарки рентгенівського кабінету у Волинському обласному онкологічному диспансері.

В апеляційній скарзі третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

Відзив на апеляційну скаргу сторони не подавали.

У судовому засіданні представник третьої особи апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Крім того, відповідач надіслав письмове клопотання, у якому просить розглядати справу за відсутності його представника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду - до скасування із закриттям провадження у справі з таких підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту трудового стажу їй необхідно для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. З 19 листопада 2006 року позивачу призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону «Про пенсійне забезпечення», при обрахунку якої не було враховано до пільгового стажу період роботи з 01.11.1983 по 01.01.1992, оскільки відповідними документами не підтверджений факт безпосередньої зайнятості у шкідливих умовах протягом повного робочого дня.

Таким чином, органи ПФУ фактично не визнали право позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за цей період та відмовилися підтвердити відповідний стаж роботи позивача за період з 01.11.1983 по 01.01.1992, оскільки відповідними документами не підтверджений факт безпосередньої зайнятості у шкідливих умовах протягом повного робочого дня.

Фактично підставою звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - встановлення факту її безпосередньої зайнятості у шкідливих умовах протягом повного робочого дня в період з 01.11.1983 по 01.01.1992 на посаді санітарки рентгенівського кабінету у Волинському обласному онкологічному диспансері - є відмова органу, який призначає пенсії.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами ПФУ.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Тобто встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами ПФУ.

Установлений нормативно-правовими актами порядок призначення пенсії на пільгових умовах передбачає і встановлення органом ПФУ відповідного факту, а рішення вказаного органу щодо призначення пенсії підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження.

Не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства заяви про встановлення фактів трудового стажу. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

ПФУ (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Якщо вирішення спору має відбуватися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, то згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у цивільній справі № 198/623/18 (провадження № 14-369цс19).

Відповідно до вимог ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ч.4 ст.263 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У даній справі відсутній спір із відповідачем - Волинським обласним онкологічним диспансером, а фактично наявний спір із суб`єктом владних повноважень щодо права на отримання пенсії, який має розглядатися у позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства.

При вирішенні спору по суті суд першої інстанції на зазначені обставини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Оскільки судом першої інстанції наведені обставини при ухвалені рішення враховані не були і суд розглянув справу в порядку, визначеному цивільним процесуальним законодавством, то в силу вимог ч.ч.1, 2 ст.377 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, витрати по сплаті судового збору за її подання підлягають стягненню із позивача на користь третьої особи.

Керуючись ст.ст. 255, ч.1 п.1, 367, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2019 року в даній справі скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Лікувально-профілактичного закладу «Волинський обласний онкологічний диспансер», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Луцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Повідомити позивачу ОСОБА_1 , що дана справа віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області 576 (п`ятсот сімдесят шість) грн. 30 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді