Провадження № 2-з/761/695/2019
У Х В А Л А

01 листопада 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання, відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Коцюба Алла Євгеніївна, третя особа - ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - заявник) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, відповідно до якої просила забезпечити позов до його подання шляхом накладення арешту на трьохкімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (далі по тексту - спірне нерухоме майно, квартира), право власності на яку в даний час зареєстровано за відповідачем 1 - Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державному реєстратору Коцюбі Аллі Євгенівні (далі по тексту - відповідач 2) та/або іншим державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення квартири до статутного капіталу юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь- якого іншого обтяження та інше) щодо спірної квартири; заборонити відповідачу 1 та/або будь-яким іншим особам вчиняти будь-які інші дії щодо спірної квартири, спрямовані на вчинення будь-яких правочинів до набрання рішенням суду законної сили, в т.ч.: відчуження квартири шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, внесення в статутний капітал товариства, передачу в іпотеку, здійснювати оцінку ринкової вартості квартири, проводити реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання будь-яких осіб у даній квартирі, тощо; заборонити відповідачу 1 в особі будь-яких його представників на період до набуття чинності рішенням суду, винесеного за позовом, який має намір подати заявник, вчиняти дії: відвідувати спірну квартиру, входити до неї, вимагати від жильців квартири її добровільного звільнення, подавати позов до суду про виселення заявника та інших жильців, телефонувати заявнику та членам його сім`ї з вимогою повернення боргу та звільнення вищевказаної квартири, тощо.

Заява обґрунтована тим, що заявника в незаконний спосіб позбавлено права власності на спірну квартиру, а тому заявник має намір звернутись до суду з позовом до відповідачів про визнання дій протиправними, визнання протиправним рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень на нерухоме майно, про скасування рішення та запису державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень на нерухоме майно, про зобов`язання вчинити дії та про заборону вчиняти дії. Посилається на ту обставину, що державним реєстратором під час вчинення реєстраційних дій, не було встановлено безспірність вимог відповідача 1 як нового кредитора до заявника як іпотекодавця та безспірність вимог до ОСОБА_2 як позичальника. При цьому, після реєстрацій права власності за відповідачем 1, представники останнього погрожують заявнику виселенням, а також вказують на те, що мають намір відчужити вказане майно на користь третіх осіб. З врахуванням наведеного, невжиття вказаних заходів забезпечення позову до його подання може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду, оскільки спірне майно може бути відчужене у власність іншій особі, добросовісному набувачу, що в подальшому унеможливить ефективний захист прав заявника та виконання можливого рішення суду на користь останньої.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та надані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Так, судом встановлено, що заявник має намір звернутись до суду з позовом до відповідачів про визнання дій протиправними, визнання протиправним рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень на нерухоме майно, про скасування рішення та запису державного реєстратора про державну реєстрацію прав та обтяжень на нерухоме майно, про зобов`язання вчинити дії та про заборону вчиняти дії.

Разом з тим, вказана обставина сама по собі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову в спосіб, визначений заявником.

При цьому, заявником не доведено тієї обставини, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, зокрема, не доведено того, що особою, яка може отримати статус відповідача - ТОВ «ФК «Вектор плюс» вживаються будь-які заходи щодо відчуження спірного майна.

Крім того, обґрунтовуючи свою заяву, заявник посилається на порушення державним реєстратором його прав під час реєстрації права власності на нерухоме майно за відповідачем 1, тобто посилається на обставину, яка ще не була встановлена в судовому засіданні та не може вважатись достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, види забезпечення позову, які просить вжити позивач, не є співмірними із майбутніми заявленими позовними вимогами, зокрема, суд не вправі вживати заходи забезпечення позову шляхом заборони новому власнику майна подавати позови до суду про виселення заявника та інших жильців, оскільки вказана заборона буде порушувати конституційні права останнього на судовий захист.

Також заявником не обґрунтовано і того, що встановлення заборони власнику спірного майна відвідувати спірну квартиру, входити до неї, вимагати від жильців квартири її добровільного звільнення, телефонувати заявнику та членам його сім`ї з вимогою повернення боргу та звільнення вищевказаної квартири, тощо, сприятиме можливості виконання рішення суду в майбутньому чи є ефективним захистом порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся - з огляду на спосіб захисту, який заявник має намір обрати.

З врахуванням наведеного, суд, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. При цьому, вказані в заяві заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими вимогами.

Відтак, позивачем належним чином не обґрунтовано доцільність забезпечення позову визначеним у заяві способом, а тому заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання, відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Коцюба Алла Євгеніївна, третя особа - ОСОБА_2 , - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: