Провадження № 2/638/4248/19
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29 серпня 2019 року Суддя Дзержинського районного суду м.Харкова Аркатова К.В., при прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України про стягнення недоотриманої суми пенсії, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України про стягнення недоотриманої суми пенсії у розмірі 4606 грн.

Однак зазначена позовна заява не може бути прийнята судом до розгляду, так як не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, а саме: до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку розмірі.

Позивачем надано клопотання про звільнення (відстрочення) сплати судового збору обґрунтовуючи це відсутністю доходів.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті

Згідно до ч.1,3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Проте, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 19.06.2001 року №2 Справа «Креуз проти Польщі» зазначає, що судові органи не змогли забезпечити належного балансу між інтересами держави у стягненні судових зборів за розгляд позовів, з одного боку, та інтересом позивача у відстоюванні свого позову в суді, з другого боку, так як збір, який вимагався від заявника за розгляд справи надмірний. Внаслідок цього останній утримався від позову та справу так і не розглянуто судомо. Це, завдало шкоди самій суті права на доступ до суду так як, судовий збір, який підлягав сплаті дорівнював середньому річному заробітку у Польщі на той час. Також, заявником при поданні клопотання про звільнення від сплати судового збору до суду Польщі подавалась декларація про відсутність доходів. В той же час, Європейський Суд з прав людини у згаданому рішенні зазначає, що "Право на суд" не є абсолютним, а може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети. Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Більше того, положення пункту 1 статті 6 Конвенції не означає беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Відповідно вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відстрочення від сплати судового збору за подання позову враховуючи майновий стан сторони є правом, а не обов`язком суду.

Хоча позивачем і додано довідку про відсутність доходів, проте не надано доказів на підтвердження саме майнового стану, що унеможливлює сплати судовий збір у відповідності до чинного законодавства. Окрім того, незадовільний матеріальний стан залежить і від відсутності у особи нерухомості, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, документів про відсутність доходів членів сім`ї, відсутність чи наявність виплат соціальної допомоги, тощо.

Враховуючи викладене, суддя відмовляє у задоволенні клопотання про відстрочення

Позивачу необхідно сплати судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 768,4 грн та надати документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладених у ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі наведеного, керуючись ст. 175,177,185 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання позивача про звільнення (відстрочення) сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України про стягнення недоотриманої суми пенсії - залишити без руху, запропонувати позивачу протягом 10 діб з моменту отримання ухвали усунути недоліки позовної заяви.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя