Провадження № 2/761/1209/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ярусевич А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

05.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.08.1994 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 482.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.08.1994 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві він з відповідачкою зареєстрував шлюб. Від шлюбу позивач і відповідачка малолітніх дітей не мають. Водночас зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалось, через відсутність взаємопорозуміння та спільних поглядів на життя та шлюб. З квітня 2014 року він з відповідачкою припинив вести спільне господарство та проживає окремо. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити, тобто розірвати шлюб, зареєстрований 12.08.1994 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 482.

Ухвалою від 03.05.2018 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 22.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 03.12.2018 року провадження у справі зупинено та надано сторонам шестимісячний строк для примирення.

Ухвало від 03.06.2018 року поновлено зупинене провадження у справі.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідачки в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечив.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.08.1994 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Так, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що з квітня 2014 року сторони припинили вести спільне господарство, проживають окремо та подружні відносини не підтримують. Крім того, спір про поділ майна подружжя між сторонами відсутній.

Разом з тим, за клопотанням сторони відповідача судом було вжито заходів щодо примирення подружжя відповідно до вимог ст. 111 СК України, а саме надано шестимісячний строк для примирення, однак доказів того, що відповідачка намагалась досягнути примирення з позивачем суду надано не було.

За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн., при цьому суд не знаходить правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2960,00 грн., оскільки жодного доказу на підтвердження їх сплати не надано.

Керуючись ст.ст. 104, 105, 110-114 СК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12 серпня 1994 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 482, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: