Справа: 164/444/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 листопада 2019 року. Смт. Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

з участю: секретаря Панасюк Ю.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Луцької міської ради Волинської області, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 7 серпня 2018 року між її сином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано шлюб. Від даного шлюбу у них є спільна дочка ОСОБА_4 . Крім того, наприкінці 2012 року її син та невістка відповідач у даній справі, оформили опіку над онукою померлої сестри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внуки проживають разом з відповідачем, однак багато часу, особливо в літній період, вони перебувають у колишньої свахи ОСОБА_6 , яка чинить тиск та має негативний вплив на дітей. ОСОБА_1 та її мати налаштовують дітей проти позивача. Фактично з самого моменту розлучення у ОСОБА_2 склалися непорозуміння з відповідачем щодо участі у вихованні внучок, їх відвідування, створювалися перешкоди зі сторони ОСОБА_1 та її родичів для належного спілкування з дітьми. 25 липня 2018 року позивач зверталася до служби у справах дітей Луцької міської ради із заявою про позбавлення відповідача прав опікуна, оскільки після розлучення вона є зовсім чужою людиною для ОСОБА_5 , проте з ОСОБА_1 було лише проведено співбесіду та зобов`язано не чинити перешкод у спілкуванні її підопічної з родичами. Оскільки, відповідач налаштовує дітей проти позивача та чинить перешкоди у спілкуванні з ними, просила зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати бачитися і вільно спілкуватися з внуками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також брати участь у їх вихованні; як спосіб участі у вихованні внучок визначити особисте спілкування: - побачення раз на місяць у вихідний день (неділя або інший святковий день) за місцем проживання дітей (протягом періоду навчання в школі і перебування в дитячому садку), - побачення не менше двох разів на місяць та спільний відпочинок, тривалість якого будуть визначати діти, за місцем її проживання (під час канікул), - необмежене спілкування з внуками засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між нею та внуками, - в день побачення забирати дітей з дому особисто. Крім того, зобов`язати відповідача за два дні до дня зустрічі з дітьми надавати точну інформацію у телефонному режимі щодо фактичного місця перебування дітей, а при зміні цього місця повідомляти про це особисто на наступний день після настання таких обставин.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов заперечила. Пояснила, що стосунки з позивачем у неї справді напружені, оскільки ОСОБА_2 постійно пише безпідставні скарги в службу у справах дітей. Свої обов`язки щодо виховання дітей вона виконує належним чином, діти з власної ініціативи не бажають спілкуватися з бабусею, оскільки її поведінка ображає їх почуття до відповідача, як до мами. Старша дочка ОСОБА_5 на даний час перебуває у такому віці, коли подібні ситуації дуже впливають на її психоемоційний розвиток, так як переживає, що її відберуть у ОСОБА_1 Батько ОСОБА_7 , тобто син позивача, має заборгованість по сплаті аліментів і дочки повністю перебувають на утриманні позивача. Разом з тим, вона не заперечує щодо надання можливості ОСОБА_2 спілкування з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в першу та третю неділю кожного місяця з 12 до 15 години під час прогулянок у її присутності.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Луцької міської ради Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, щодо задоволення позову не заперечують.

Заслухавши пояснення відповідача, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить наступних висновків.

Згідно із частиною восьмою статті 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Тлумачення частини другої та третьої статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, ділом, прабабою, прадідом, своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сином позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано. Від даного шлюбу у них є спільна дочка ОСОБА_4 , 2014 року народження.

Згідно рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 455-1 від 24 липня 2013 року ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22 зворот, 23).

Із матеріалів справи, а саме повідомлення служби у справах дітей Луцької міської ради № 31-70/738/2019 від 7 серпня 2019 року вбачається, що на адресу служби надходили письмові звернення ОСОБА_2 щодо звільнення ОСОБА_1 від повноважень опікуна над малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З ОСОБА_1 були проведені співбесіди, в ході яких вона зобов`язалась не чинити перешкод у спілкуванні її підопічної з родичами. Як і раніше, ОСОБА_5 буде проживати з опікуном у м. Луцьку та продовжувати навчання у Луцькій ЗОШ № 23 (а.с. 54-59).

Відповідно до характеристики ЗДО № 38 ОСОБА_4 виховується в неповній сім`ї. Вихованням дитини займається мати ОСОБА_1 , яка проводить весь час з дочкою в силу своєї трудової зайнятості. Завжди цікавиться успіхами дитини, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті групи. Крім ОСОБА_7 , у сім`ї є старша сестра ОСОБА_8 , яка виявляє непідроблений інтерес до життя своєї меншої сестри, забирає її з садка, завжди присутня на святах. Сім`я забезпечена матеріально, дитина має все необхідне для життя та відвідування дитячого садка (а.с. 20 зворот).

Крім того, ОСОБА_1 працює на посаді менеджера з роздрібної торгівлі ФОП « ОСОБА_9 », де також зарекомендувала себе як здібний фахівець (а.с. 21).

Як пояснила в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 , після розлучення з ОСОБА_3 , згідно рішення суду з нього стягуються аліменти на утримання спільної дочки ОСОБА_7 в розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з 5 червня 2018 року до досягнення нею повноліття. Проте, станом на 6 червня 2019 року у нього рахується заборгованість по сплаті аліментів в сумі 13640 гривень, що підтверджується відповідною довідкою Маневицького районного відділу виконавчої служби Головного ТУЮ у Волинській області № 6421 від 6 червня 2019 року (а.с. 21 зворот).

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що відповідач не перешкоджає спілкуванню дітей з бабою ОСОБА_2 , однак, остання не цікавиться внуками. Крім того, при зверненні до служби у справах дітей ОСОБА_2 . не з`являлася особисто на розгляд її заяви щодо відповідача ОСОБА_1 Поведінка позивача свідчить не про бажання бачитися з внуками, а це лише привід образити відповідача.

За змістом ст. 3 Конвенція про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 12 ЦПК України унормовано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року, зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів.

Позивачем на надано належних та допустимих доказів у підтвердження, що відповідач чинить вагомі перешкоди у спілкуванні з дітьми.

Разом з тим, беручи до уваги вищевикладене та враховуючи взаємовідносини сторін, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що встановлення графіку спілкування ОСОБА_2 з внуками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є обґрунтованим способом її участі у вихованні дітей та особистому спілкуванні з ними, а тому приходить висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 159, 263 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_2 графік спілкування з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у першу та третю неділю кожного місяця з 12 години до 15 години під час прогулянок у присутності матері ОСОБА_1 .

В решті задоволення позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15 листопада 2019 року.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська