МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа №521/1061/19
Пр. №2/521/1884/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Колесник Т.В., за участю:

представника позивача - адвоката Шабрової О.Ю.,

представника відповідача - адвоката Боровик А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона з 19 жовтня 2010 року по 14 березня 2018 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 березня 2018 року шлюб між ними був розірваний. Позивачка зазначала, що в період шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею, перебуває на її утриманні.

Стверджувала, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було стягнуто аліменти у розмірі 4000, 00 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення суду набрало законної сили та перебуває на виконанні у Першому Київському відділі ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області.

Зазначила, що на її думку, розмір аліментів, визначений рішенням суду від 10 квітня 2018 року є недостатнім та має бути збільшений, оскільки відповідач має щомісячний дохід у розмірі понад 3000,00 доларів США, має власне житло та земельні ділянки, а позивачка має на утриманні окрім сина двох непрацездатних батьків та доньку від попереднього шлюбу.

Посилаючись на те, що вона намагається забезпечити сина усім необхідним для належного розвитку, на що несе значні витрати, остання просила суд змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року та стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 15000,00 грн. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції відповідно до закону, до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивачки, яка діє на підставі ордеру від 05 березня 2018 року, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити у повному обсязі, раніше надала до суду відповідь на відзив (а.с. 95-98, 134).

Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності від 06 березня 2018 року, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову. Раніше відповідач надав до суду відзив на позов, в обґрунтування якого зазначив, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року сторонами не оскаржувалось та в даний час перебуває на примусовому виконанні у Першому Київському відділі державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заборгованість по аліментам в даний час відсутня.

Стверджував, що на час звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, позивачці було відомо про те, що він працює на посаді механіка на судах іноземних судновласників та про розмір його доходу. Зазначив, що з 2017 року його матеріальний стан не покращився, залишився на тому ж самому рівні, крім того, в даний час стан його здоров`я погіршився.

Вказав, що не заперечує проти сплати аліментів у встановленому рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року розмірі, всіляко намагається матеріально забезпечити дитину та забезпечити його всім необхідним, крім того, не заперечує щодо сплати додаткових витрат на утримання сина, у разі необхідності, з підстав чого просив суд відмовити у задоволенні позову (а.с. 67-70, 91).

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебували з 19 жовтня 2010 року по 14 березня 2018 року у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 березня 2018 року був розірваний.

В період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 14).

Встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 квітня 2018 року, яке набрало законної сили, з відповідача на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було стягнуто аліменти у розмірі 4000, 00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку (а.с. 15-16).

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням по цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, обов`язок по сплаті аліментів з боку відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 не підлягає доказуванню.

Позивачка посилаючись на ст. ст. 180, 182, 184 СК України, наполягала на задоволенні позовних вимог та на збільшенні розміру аліментів, оскільки дитина повністю перебуває на її утриманні, навчається у школі та потребує догляду, збільшуються потреби на його навчання, розвиток, тому аліментів у розмірі 4000,00 грн. не вистачає для забезпечення нормально рівня життя дитини, достатнього для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, надала суду копії квитанцій на підтвердження понесених нею витрат (а.с. 101-119).

Крім цього, надала суду податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2018 рік, згідно якої вона отримала дохід у розмірі 415750,00 грн. (а.с. 99-100)

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд критично ставить до тверджень позивачки щодо наявності у відповідача на праві власності нерухомого та рухомого майна, оскільки жодних доказів на підтвердження того, що відповідачем було придбано будь-яке майно після ухвалення судом рішення 10 квітня 2018 року що свідчило б про значне покращення його матеріального стану, суду не надано (а.с. 35, 36).

На підтвердження доходів відповідача, позивачка надала суду контракти його працевлаштування із зазначенням розміру заробітної плати, згідно яких дохід відповідача за останні чотири роки складав не менше ніж 160850,00 доларів США, з них: у 2015 році - 43500, 00 доларів США; у 2016 році - 44950,00 доларів США; у 2017 році - 36200,00 доларів США; у 2018 році - 36200,00 доларів США (а.с. 19-34).

Таким чином, розмір доходу відповідача з часу винесення судом рішення 10 квітня 2018 року залишився незмінним.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, що з 1 січня 2019 року складає 2027,00 гривень, з 1 липня - 2118,00 гривень, з 1 грудня - 2218,00 гривень;

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.ст. 181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

В обґрунтування позову, позивачка також зазначила, що вона несе витрати, пов`язані із заняттями сина ОСОБА_3 у басейні у спортивному клубі «Спорт Лайф», надала до суду квитанції про здійснення оплати зазначених тренувань (а.с. 120-125) .

Суд звертає увагу позивачки, що відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ст. 185 СК України).

Пунктом18 Постанови пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 постановлено, до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Проте, в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому розмір додаткових витрат, що стягуються повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Таким чином, витрати, пов`язані із заняттями сина сторін ОСОБА_3 у басейні у спортивному клубі «Спорт Лайф», на думку суму, є додатковими витратами, про стягнення яких позивачем вимог заявлено не було.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, суд враховує той факт, що позивачкою не доведено і матеріалами справи не підтверджується наявність вказаних та визначених законом підстав для зміни розміру аліментів у бік їх збільшення, що унеможливлює дійти висновку про спроможність їх сплати відповідачем, зокрема, і у заявленому розмірі. Зміна на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів також не може бути підставою для подачі позовної заяви про збільшення розміру аліментів.

Крім того, суд вважає, що твердження позивачки, що на її утриманні, окрім сина знаходяться її батьки та донька від попереднього шлюбу, не знайшли свого підтвердження, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що доньці від першого шлюбу допомагає її рідний батько, який надає їй матеріальну допомогу на навчання, а батьки матеріально забезпечені, оскільки відповідно до інформації з державного реєстру вбачається, що їм на праві власності належить різні види нерухомого майна, у тому числі і стоматологічний кабінет, в якому працює позивачка (а.с. 75-84).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача.

Судовий збір у справі складає 768,40 грн., від сплати якого позивачка звільнена.

Керуючись ст.ст. 181, 182, 184, 192 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 259, 264, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 вересня 2019 року.

Суддя: О.М. Сегеда