Справа № 456/1730/17 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/811/1992/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника Грабовецької сільської ради

Стрийського району Львівської області - Олійник М.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 липня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Стрийської місцевої прокуратури звернувся в суд з позовом до Грабовецької сільської ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 та на підставі ст.121 Конституції України, ст.ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» ст.ст.1, 28, 67 ЗУ «Про запобігання корупції», ст.16,21,393,1212 ЦК України просив визнати недійсним рішення сесії Грабовецької сільської ради Стрийського району від 30.06.2015 року №613 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у власність на території Грабовецької сільської ради ОСОБА_1 .» (далі Рішення №613); визнання недійсним рішення сесії Грабовецької сільської ради Стрийського району від 15.10.2015 року №732 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передачу її у власність на території Грабовецької сільської ради ОСОБА_1.» (далі Рішення №732); скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 28294853 від 17.02.2016 року та внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності номер 14130091, відповідно до якого на земельну ділянку кадастровий номер :01:014:0234 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_1 .; зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 0,09 га кадастровий номер :01:014:0234 в АДРЕСА_1 у комунальну власність Грабовецької сільської ради Стрийського району шляхом складання акту приймання-передачі.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 30.06.2015 року, ОСОБА_2 , як депутат Грабовецької сільської ради Стрийського району Львівської області, будучи обраною секретарем цієї ради, під час засідання 39 сесії 6 демократичного скликання, не повідомила у встановленому порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів Грабовецьку сільську раду перед розглядом заяви про надання її дочці, ОСОБА_1 , дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у власність на території Грабовецької сільської ради, а також 15.10.2015 року під час проведення 44 сесії 6 демократичного скликання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передачу її у власність на території Грабовецької сільської ради ОСОБА_1 » та проголосувала «за» позитивне рішення такого питання. Такими своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги ст.28, ст. 35 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 1 ст. 59-1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», тобто, вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП. 17.02.2016 року реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Львівській області на підставі зазначеного рішення сесії Грабовецької сільської ради зареєстрував право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,09 га кадастровий номер :01:014:0234 за ОСОБА_1 , про що державним реєстратором внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №14130091. Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.02.2017 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 та ч. 2 ст.172-7 КУпАП та накладено штраф в сумі 3400 грн..

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову першого заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури до Грабовецької сільської ради Стрийського району Львівської області, ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування, скасування права власності на нерухоме майно та повернення земельної ділянки відмовлено.

Рішення суду оскаржив заступник прокурора Львівської області, в апеляційній скарзі вказує, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що 30.06.2015 року та 15.10.2015 року Грабовецькою сільською радою прийнято рішення № 613 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у власність на території Грабовецької сільської ради ОСОБА_1 » та № 732 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передачу її у власність на території Грабовецької сільської ради ОСОБА_1». Вважає, що такі рішення прийняті всупереч інтересам держави та територіальної громади с. Грабовець, з порушенням вимог Закону України «Про запобігання корупції» щодо прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. Вказане підтверджується постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.02.2017 року у справі № 456/348/17 про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили 28.02.2017 року, якою ОСОБА_2 , депутата Грабовецької сільської ради, визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпПА, тобто, за порушення вимог законодавства щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів при прийнятті оспорюваних рішень. Вважає, що оскільки рішення сесії Грабовецької сільської ради від 30.06.2015 року № 613 та від 15.10.2015 року № 732 прийняті внаслідок вчинення депутатом Грабовецької сільської ради ОСОБА_2 корупційних адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, у зв`язку з невиконанням останньою покладених ст.ст. 28, 67 Закону України «Про запобігання корупції» обов`язків щодо врегулювання конфлікту інтересів під час прийняття оспорюваних рішень, що встановлено постановою Стрийського міськрайонного суду від 17.10.2017 року, і не скасовані у добровільному порядку уповноваженою особою та не вжито відповідних заходів, спрямованих на їх скасування, такі підлягають скасуванню у судовому порядку. Недотримання депутатом ОСОБА_2 вимог вказаного Закону при прийнятті даних рішень свідчить про їх незаконність, оскільки такі прийняті в умовах реального конфлікту інтересів. Зазначає, що незаконне надання органом місцевого самоврядування земельної ділянки у власність фізичної особи порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів, суперечить державній політиці в сфері земельних відносин, що є підставою для здійснення Стрийською місцевою прокуратурою захисту інтересів в суді. Вважає, що позов першого заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника Грабовецької сільської ради Стрийського району Львівської області - Олійник М.З. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявляючи даний позов прокурор жодним чином не обґрунтував відповідність своїх вимог таким критеріям, які випливають з норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод її протоколів та визначені практикою Європейського Суду з прав людини, не обґрунтовує підставність, допустимість і законність втручання в право фізичної особи на мирне володіння майном, відповідно до цих критеріїв і принципів, не обґрунтовує правомірність покладення на фізичну особу відповідальності за дії органу влади, що не може визнаватися належним і достатнім для прийняття судом рішення, про яке просить прокурор, із урахуванням прав та інтересів усіх учасників спірних правовідносин. Крім того, ОСОБА_1 за власні кошти виготовила будівельний паспорт для будівництва індивідуального житлового будинку, зареєструвала в ДАБК повідомлення про початок будівельних робіт, розпочала будівництво житлового будинку на що також понесла матеріальні витрати, Грабовецька сільська рада не претендує на витребувану земельну ділянку, яка вже не є вільною, оскільки на ній збудовано житловий будинок, а позбавлення права власності ОСОБА_1 на виділену земельну ділянку та витребування її, по суті, позбавляє її права власності на спірне майно без надання відшкодування.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 34 ч.1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.05.2015 року, на ім`я сільського голови с. Грабовець ОСОБА_3 надійшла заява від ОСОБА_1 про надання їй земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель у новому кварталі забудови АДРЕСА_1. Рішенням 39 сесії 6 скликання Грабовецької сільської ради від 30.06.2015 року №613, за заявою ОСОБА_1 , на підставі ст.ст.12,40,81,83, 118,121,184,185 Земельного кодексу України, ст. 50 Закону України «Про землеустрій», ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішено надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у власність на території Грабовецької сільської ради.

Як вбачається з протоколу засідання 39 сесії 6 скликання Грабовецької сільської ради від 30.06.2015 року та списку присутніх депутатів на засіданні даної сесії сільської ради з 16 депутатів повного складу сільської ради, були присутніми 14 депутатів, в тому числі й ОСОБА_2 .

Відповідно до порядку денного, відображеного у протоколі засідання 39 сесії 6 скликання Грабовецької сільської ради від 30.06.2015 року, на розгляд сесії сільської ради було винесено питання про розгляд заяв громадян.

Зокрема, на виконання зазначеного порядку денного сільським головою було оголошено заяви 36 громадян, в тому числі і заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлових будинків у с. Грабівці Стрийського району.

Як вбачається з протоколу, у голосуванні з цього питання взяли участь усі присутні 14 депутатів сільської ради, які одноголосно проголосували за надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою. При цьому, з цього ж протоколу вбачається, що ОСОБА_2 брала участь в голосуванні.

Крім того, рішенням 44 сесії 6 демократичного скликання Грабовецької сільської ради від 15.10.2015 року №374 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по передачі у власність ОСОБА_1 на території Грабовецької сільської ради» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по передачі у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,09 га у АДРЕСА_1 та передано безоплатно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,09 га у АДРЕСА_1. (за рахунок земель житлової та громадської забудови), кадастровий номер земельної ділянки :01:014:0234 .

Як вбачається із виписки з протоколу 44 сесії 6 демократичного скликання Грабовецької сільської ради та списку депутатів, які брали участь в роботі даної сесії 15.10.2015 року, із 13 депутатів присутніх на засіданні сесії сільської ради «за» вищевказане рішення проголосували 13 депутатів, в тому числі й ОСОБА_2 .

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , набувача земельної ділянки.

Згідно з постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.02.2017 року у справі №456/348/17, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Даною постановою встановлено, що 30.06.2015 року, під час проведення ХХХІХ-ої сесії Грабовецької сільської ради VІ-го демократичного скликання, перебуваючи в адміністративній будівлі зазначеної ради (Львівська область, Стрийський район, село Грабовець, вулиця Лопатинського, будинок №121) ОСОБА_2 не повідомила (ні усно, ні письмово) у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів Грабовецьку сільську раду перед розглядом заяви її дочки, гр. ОСОБА_1 , про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у власність на території Грабовецької сільської ради гр. ОСОБА_1 . А також 15.10.2015 року, під час проведення ХХХХІV-ої сесії Грабовецької сільської ради VІ-го демократичного скликання, перебуваючи в адміністративній будівлі зазначеної ради (Львівська область, Стрийський район, село Грабовець, вулиця Лопатинського, будинок №121) ОСОБА_2 не повідомила (ні усно, ні письмово) у встановленому законом випадку та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів Грабовецьку сільську раду перед розглядом заяви її дочки гр. ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у власність на території Грабовецької сільської ради гр. ОСОБА_1 , чим порушила вимоги частини 1 статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 28 та 35 Закону України «Про запобігання корупції».

Крім того, 30.06.2015 року, під час проведення ХХХІХ-ої сесії Грабовецької сільської ради VІ-го демократичного скликання, перебуваючи в адміністративній будівлі зазначеної ради (Львівська область, Стрийський район, село Грабовець, вулиця Лопатинського, будинок №121) ОСОБА_2 не вживши заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, при наявності суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, вчиняла дії в умовах реального конфлікту інтересів, що проявились у голосуванні в користь позитивного розгляду заяви її дочки, гр. ОСОБА_1 , про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у власність на території Грабовецької сільської ради гр. ОСОБА_1 . А також 15.10.2015р., під час проведення ХХХХІV-ої сесії Грабовецької сільської ради VІ-го демократичного скликання, перебуваючи в адміністративній будівлі зазначеної ради (Львівська область, Стрийський район, село Грабовець, вулиця Лопатинського, будинок №121) ОСОБА_2 не вживши заходів щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, при наявності суперечності між приватним інтересом та службовими повноваженнями, вчиняла дії в умовах реального конфлікту інтересів, що проявились у голосуванні в користь позитивного розгляду заяви її дочки, гр. ОСОБА_1 , про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у власність на території Грабовецької сільської ради гр. ОСОБА_1 , чим порушила вимоги частини 1 статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», частини 1 статті 28, статті 35 Закону України «Про запобігання корупції», а також статей 8 та 18 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Звертаючись з позовними вимогами прокурор зазначив, що оспорювані рішення прийняті органом місцевого самоврядування за наявності конфлікту інтересів та вчинення корупційного правопорушення, що свідчить про порушення порядку при прийнятті оскаржуваних рішень, які просив скасувати, а також скасувати запис про державну реєстрацію земельної ділянки за ОСОБА_1 та зобов`язати її повернути земельну ділянку.

Відповідно до ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

У частині першій статті 1 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) передбачено:

територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр;

представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення;

загальний склад ради - кількісний склад депутатів ради, визначений радою відповідно до закону;

склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку;

правомочний склад ради - кількість депутатів, обраних до відповідної ради, повноваження яких визнано і не припинено в установленому законом порядку, яка становить не менш як дві третини від загального складу ради.

Відповідно до частини другої статті 2 названого Закону місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

У частині першій статті 10 Закону № 280/97-ВР передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради здійснюється вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

У статті 45 названого Закону передбачено, що сільська, селищна, міська, районна в місті (у разі її створення), районна, обласна рада складається з депутатів, які обираються жителями відповідного села, селища, міста, району в місті, району, області на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування.

Загальний склад ради визначається відповідно до закону про вибори.

Рада вважається повноважною за умови обрання не менш як двох третин депутатів від загального складу ради.

Згідно з частиною дванадцятою статті 46 Закону № 280/97-ВР сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради.

Депутат представляє інтереси всієї територіальної громади, має всю повноту прав, що забезпечують його активну участь у діяльності ради та утворюваних нею органів, несе обов`язки перед виборцями, радою та її органами, виконує їх доручення. Депутат, крім секретаря ради, повинен входити до складу однієї з постійних комісій ради. Депутат зобов`язаний брати участь у роботі сесій ради, засідань постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано. Депутат має право ухвального голосу з усіх питань, які розглядаються на сесіях ради, а також на засіданнях постійної та інших комісій ради, до складу яких його обрано (частини четверта, шоста статті 49 Закону № 280/97-ВР).

Відповідно до частин 1-3 статті 59 Закону № 280/97-ВР (у редакції, чинній на час ухвалення рішення від 30.06.2015 року № 613 ) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймається відкритим (у тому числі поіменним) або таємним голосуванням.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону № 280/97-ВР).

У статті 59-1 цього Закону передбачено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та роз`яснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою.

З аналізу Закону № 280/97-ВР вбачається, що ним урегульовано питання організації роботи органу місцевого самоврядування, яким є сільська рада, визначено обсяг повноважень та порядок діяльності вказаного органу.

Визначено правовий статус депутата місцевої ради. Передбачено обов`язки кожного депутата та порядок дій ради, органів ради у випадку конфлікту інтересів.

З аналізу частини другої статті 59-1 Закону № 280/97-ВР вбачається, що обов`язки щодо попередження конфлікту інтересів у депутата місцевої ради покладено не лише на такого депутата, але і на відповідну постійну комісію ради.

Необхідно зважати, що у названому Законі надано визначення постійної комісії та її повноваження.

У частині першій статті 47 Закону № 280/97-ВР закріплено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Отже, як склад ради, так і склад її органів утворюють саме депутати цієї ради, які і приймають відповідні рішення у межах компетенції ради на її сесії.

Тому вважати, що за наявності конфлікту інтересів у одного депутата ради це не зачіпає будь-яким чином інших депутатів, не можна. Такий висновок ґрунтується на тому, що певна кількість депутатів входить до постійної комісії, яка у обов`язковому порядку має бути створена відповідною радою саме для запобігання та урегулювання конфлікту інтересів у депутата ради.

Однак, матеріали справи не містять доказів, що при підготовці сесії Грабовецької сільської ради розглядалося питання щодо наявності та врегулювання конфлікту інтересів у депутата ОСОБА_2 . Також не надано доказів того, що при розгляді питання щодо передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки депутати сільської ради, які входять до постійної комісії, яка уповноважена вирішувати питання конфлікту інтересів, вирішували вказане питання.

Якщо Законом № 280/97-ВР врегульовано правовий статус, склад та повноваження і порядок дій органів місцевого самоврядування, то терміни «реальний конфлікт інтересів», «потенційний конфлікт інтересів», «неправомірна вигода», «подарунок» вживаються у значенні, наведеному в Законі № 1700-VII, що прямо зазначено у примітці до статті 59-1 названого Закону.

Закон № 1700-VII визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення недоліків корупційних правопорушень.

У статті 1 цього Закону надано значення термінів, які у ньому вживаються:

близькі особи - особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких із суб`єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також - незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням згаданого суб`єкта;

потенційний конфлікт інтересів - наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень;

реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень .

Статтею 3 Закону № 1700-VII визначено суб`єктів, на які поширюється дія цього Закону, згідно пунктів 1 та 2 частини першої якої передбачені особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Зокрема, згідно з підпунктом «б» пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1700-VII особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані:

1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів;

2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно;

3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів;

4) вживати заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

У статті 35 Закону № 1700-VII передбачено спеціальні правила, особливості врегулювання конфлікту інтересів, що виник у діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій місцевого самоврядування

Зазначено, що правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів, суддів Конституційного Суду України, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Тобто, при виникненні конфлікту інтересів у депутата сільської ради він має діяти у відповідності до правила, передбаченого у статті 59-1 Закону № 280/97-ВР, згідно з яким можливість брати участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою пов`язано з виконанням ним такої умови: самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Разом з тим у частині другій статті 35Закону № 1700-VII зазначено, що у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії тощо), вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.

Відповідно до пункту 1.1.2 Методичних рекомендацій щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 29 вересня 2017 року № 839 (далі - Методичні рекомендації) зазначено, що за частиною другою статті 35 Закону № 1700-VII член колегіального органу, у разі виникнення у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів, не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом, а його заява про конфлікт інтересів заноситься в протокол засідання колегіального органу.

Орган, наділений спеціальною компетенцією - Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК), відповідно до пункту 15 статті 11 Закону № 1700-VII витлумачив застосування положень статті 59-1 Закону № 280/97-ВР та частини другої статті 35 Закону№ 1700-VII, зазначивши, що у такій ситуації перевагу має спеціальний закон, яким є Закон№ 1700-VII.

Крім того, у частині другій статті 35 Закону № 1700-VII передбачено, що про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. З урахуванням вимог статті 59-1 та 47 Закону № 280/97-ВР необхідно зазначити, що про наявність такого конфлікту інтересів мав заявити і член відповідної постійної комісії сільської ради, до обов`язків якої входить урегулювання конфлікту інтересів у депутатів сільської ради чи будь-який депутат сільської ради, якому було відомо про родинні зв`язки між депутатом сільської ради ОСОБА_2 та особою, яка просила передати їй у власність земельну ділянку комунальної власності, ОСОБА_1 .

Згідно з частиною першою статті 67 Закону № 1700-VII нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об`єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема НАЗК, органу місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 як депутат Грабовецької сільської ради брала участі у голосуванні на засіданні сесії сільської ради 30 червня 2015 року за прийняття рішення № 613 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у власність на території Грабовецької сільської ради гр. ОСОБА_1 », а також 15.10.2015 року за прийняття рішення №374 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по передачі у власність ОСОБА_1 на території Грабовецької сільської ради», яка є її донькою.

Частиною першою статті 5 Конвенції ООН проти корупції передбачено, що кожна Держава-учасниця, згідно з основоположними принципами своєї правової системи, розробляє й здійснює або проводить ефективну скоординовану політику протидії корупції, яка сприяє участі суспільства і яка відображає принципи правопорядку, належного управління державними справами й державним майном, чесності й непідкупності, прозорості й відповідальності.

Кожна Держава-учасниця прагне, згідно з основоположними принципами свого внутрішнього права, створювати, підтримувати й зміцнювати такі системи, які сприяють прозорості й запобігають виникненню конфлікту інтересів (частина четверта статті 7 Конвенції ООН проти корупції).

Згідно із частиною четвертою статті 8 Конвенції ООН проти корупції кожна Держава-учасниця розглядає, згідно з основоположними принципами свого внутрішнього права, можливість запровадження заходів і систем, які сприяють тому, щоб державні посадові особи повідомляли відповідним органам про корупційні діяння, про які їм стало відомо під час виконання ними своїх функцій.

Статтею 19 Конвенції ООН проти корупції встановлено, що кожна Держава-учасниця розглядає можливість вжиття таких законодавчих та інших заходів, які можуть бути необхідними для визнання злочином умисного зловживання службовими повноваженнями або службовим становищем, тобто здійснення будь-якої дії чи утриманні від здійснення дій, що є порушенням законодавства, державною посадовою особою під час виконання своїх функцій з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи.

Статтею 34 Конвенції ООН проти корупції врегульовано щодо наслідків корупційних діянь, а саме, з належним урахуванням добросовісно набутих прав третіх осіб кожна Держава-учасниця вживає заходів, відповідно до основоположних принципів свого внутрішнього права, щоб врегулювати питання про наслідки корупції. У цьому контексті Держави-учасниці можуть розглядати корупцію як фактор, що має значення в провадженні про анулювання або розірвання контрактів, або відкликання концесій або інших аналогічних інструментів, або вжиття заходів для виправлення становища, яке склалося.

Саме ці вимоги Конвенції ООН проти корупції знайшли своє відображення та уточнення у відповідних нормах Закону № 1700-VII.

Тому частину першу статті 67 Закону № 1700-VII не можна розглядати окремо і без співставлення з вимогами статі 35 названого Закону щодо імперативної заборони, у тому числі і депутату місцевої ради, брати участь у прийнятті рішення органом у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. ОСОБА_2 вказану норму порушила.

Крім того, не лише депутат місцевої ради зобов`язаний запобігати конфлікту інтересів, такий обов`язок прямо покладено на відповідну постійну комісію місцевої ради та на кожного депутата місцевої ради, який обізнаний з наявністю конфлікту інтересів у іншого депутата місцевої ради (статті 59-1 та 47 Закону № 280/97-ВР).

Отже, для встановлення порушення процедури прийняття рішення, визначальним є сам факт участі депутата у голосуванні за наявності конфлікту інтересів (незалежно потенційного чи реального), а не вплив такого голосування на прийняте рішення з урахуванням наявності кваліфікованої більшості, необхідної для прийняття позитивного рішення колегіальним органом.

Прийняте в умовах реального конфлікту інтересів у одного з депутатів рішення органу місцевого самоврядування компрометує, спаплюжує таке рішення, та, як наслідок, нівелює довіру суспільства до органів місцевого самоврядування в цілому.

Такі висновки відповідають правовій позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 442/730/17.

Більше того, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року у справі № 459/2673/16 у подібних правовідносинах, оскільки у ньому міститься помилковий висновок, що наявність потенційного або реального конфлікту інтересів не тягне за собою автоматичної недійсності прийнятих рішень колегіального органу, а лише у визначених законом випадках може вплинути на втрату правомочності органу.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що рішення Грабовецької сільської ради Стрийського району від 30.06.2015 року №613 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у власність на території Грабовецької сільської ради ОСОБА_1» та рішення Грабовецької сільської ради Стрийського району від 15.10.2015 року №732 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передачу її у власність на території Грабовецької сільської ради ОСОБА_1 », прийняті з порушенням частини другої статті 35, статті 67 Закону № 1700-VII, статті 59-1 Закону № 280/97-ВР, є незаконними, оскільки прийняті в умовах реального конфлікту інтересів одного з депутатів, яка голосувала за прийняття таких рішень та бездіяльності інших депутатів відповідної ради, які як члени постійної комісії з врегулювання конфлікту інтересів не вчинили жодних дій для врегулювання такого конфлікту, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанцій та прийняття нового рішення про задоволення позову першого заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури.

Враховуючи те, що рішення Грабовецької сільської ради Стрийського району від 30.06.2015 року №613 та №732 від 15.10.2015 року є незаконними та підлягають скасуванню, то ОСОБА_1 безпідставно набула у власність земельну ділянку площею 0,09 га кадастровий номер :01:014:0234 в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а тому вказана земельна ділянка підлягає поверненню у комунальну власність Грабовецької сільської ради Стрийського району.

Це рішення відповідно до статті 26 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для внесення відповідних записів до Державного реєстру прав.

Крім того, особа, яка зверталася до органу місцевого самоврядування з відповідною заявою про передачу у власність земельної ділянки, а саме, ОСОБА_1 , не позбавлена можливості звернутися до Грабовецької сільської ради про розгляд відповідної заяви у встановленому законом порядку, оскільки порушення порядку прийняття рішення, допущеного сільською радою при прийнятті оскаржуваного рішення, не є перешкодою для повторного розгляду вказаного питання із дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

А відтак, апеляційна скарга заступника прокурора Львівської області є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, а оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381- 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області - задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 липня 2017 року - скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення сесії Грабовецької сільської ради Стрийського району від 30.06.2015 року №613 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у власність на території Грабовецької сільської ради ОСОБА_1 .».

Визнати незаконним та скасувати рішення сесії Грабовецької сільської ради Стрийського району від 15.10.2015 року №732 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передачу її у власність на території Грабовецької сільської ради ОСОБА_1.».

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 28294853 від 17.02.2016 року та внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності номер 14130091, відповідно до якого на земельну ділянку кадастровий номер :01:014:0234 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 0,09 га кадастровий номер :01:014:0234 в АДРЕСА_1 у комунальну власність Грабовецької сільської ради Стрийського району.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 05.09.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.