Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3890/18
РІШЕННЯ

іменем України

31 липня 2019 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Коренюка В.П.,

при секретарі Подвисоцькій Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 у м. Коростені Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в якому зазначила, що відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2013 року з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.05.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з довідки-розрахунку державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відповідач ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та має заборгованість по сплаті аліментів за період з 16 травня 2013 року по 01 серпня 2018 року в сумі 57645,41 грн. Оскільки загальна сума неустойки за прострочення сплати аліментів становить 469537,99 грн, а заборгованість по аліментах складає 57645,41 грн, то із врахуванням обмеження, встановленого ст.196 Сімейного кодексу України просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 57645,41 грн.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити на ту суму, яка зазначена в позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали, проти задоволення позову не заперечили.

Вислухавши пояснення сторін та проаналізувавши їх в сукупності з письмовими матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2013 року з ОСОБА_2 на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.05.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, зробленого державним виконавцем Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області слідує, що відповідач ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та має заборгованість по сплаті аліментів за період з 16 травня 2013 року по 01 серпня 2018 року в сумі 57645,41 грн (а.с.6-8).

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.195 ч.1 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. За нормами ст.194 ч.4 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Частиною першою ст.196 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до положень п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

За змістом ст.196 Сімейного кодексу України, пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість, неустойка за прострочення сплати аліментів нараховується не на всю суму заборгованості в арифметичній прогресії, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за кожен день прострочення без її накопичення в прогресії, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється.

Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів.

Згідно Постанови ВП Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 Сімейного кодексу України від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

За таких обставин суд вважає, що розрахунок розміру неустойки наданий позивачем є не вірним, суперечить положенням ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, а тому суд не приймає його до уваги.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Згідно ст.76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками відповідач суду не надав, а тому суд дійшов до висновку про необхідність стягнення неустойки.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, але враховуючи норми ст.196 ч.1 Сімейного кодексу України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, на користь позивача з відповідача слід стягнути пеню за період з 16 травня 2013 року по 01 серпня 2018 року в сумі 14521,46 грн.

У відповідності до ст.141 ч.6 Цивільного процесуального кодексу України - "Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України".

В зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 247, 263 - 265, 268, 272 - 273 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.194 - 196 Сімейного Кодексу України, Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст.8, 12 Закону України "Про охорону дитинства", п.п. 17, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 14521 (чотирнадцять тисяч п`ятсот двадцять одну) гривню 46 копійок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі - 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

В задоволенні решти вимог позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 02 серпня 2019 року.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає по АДРЕСА_3 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області В. П. Коренюк