КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/59640/16-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11865/2019

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.,

за участю секретаря судового засідання - Клець О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року, постановлену під головуванням судді Писанця В.А., по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, уточнивши який просила визнати недійсним положення Договору відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» 12 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області, реєстраційний №5207-5208, які передбачають передачу прав вимоги за Договором іпотеки №50478 від 23 березня 2007 року укладеним ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект». Пізніше позивач подала заяву про зміну предмета позову, в якій просила також скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про обтяження, а саме №18414369 та №2727420 (а.с. 4-9, 48-55).

У червні 2019 року позивач подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Кей-Колект» та будь-яким третім особам звертати стягнення, продавати, дарувати, обмінювати чи будь-яким іншим чином відчужувати, обтяжувати, укладати договори щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00; заборони державним та приватним виконавцям вчиняти дії щодо підготовки до проведення електронних торгів, а ДП «СЕТАМ» проводити реалізацію арештованого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження, перехід права власності на вказане нерухоме майно; заборони державним та приватним нотаріусам (нотаріальним конторам), суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, видавати свідоцтва, посвідчувати, реєструвати цивільно-правові угоди, та вчиняти будь-які інші нотаріальні дії, реєструвати право власності, перехід права власності, речові права похідні від права власності, обтяження, звернення стягнення, заставу, іпотеку щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 та вносити відповідні зміни (записи) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно вказаної квартири, а також здійснювати будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів електронних торгів.

В обґрунтування заяви зазначала, що вказана квартира перебуває у іпотеці, а тому має переважне право на її реалізацію у випадку необхідності, разом з тим, за договором відступлення права вимоги від 12 грудня 2011 року, який оспорюється у судовому порядку, ПАТ «УкрСиббанк» передало право вимоги за договором іпотеки ТОВ «Кей-Колект». Зазначала, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2016 року було накладено арешт на вказану квартиру, а 20 травня 2019 року державним виконавцем подано до ДП «СЕТАМ» заявку на її реалізацію у виконавчому провадженні №25836896.

Вказувала, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження предмету іпотеки за оскаржуваним договором та зробить неможливим в майбутньому виконання рішення у цій справі у разі задоволення позову (а.с. 66-88).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року заяву задоволено. Заборонено ТОВ «Кей-Колект» та будь-яким третім особам звертати стягнення, продавати, дарувати, обмінювати чи будь-яким іншим чином відчужувати, обтяжувати, укладати договори щодо квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00. Заборонено державним та приватним виконавцям вчиняти дії щодо підготовки до проведення електронних торгів, а ДП «СЕТАМ» проводити реалізацію арештованого майна квартири АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, та вносити відповідні зміни (записи) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно вказаної квартири, а також здійснювати будь-які дії, спрямовані на оформлення результатів електронних торгів (а.с. 89-90).

Не погодившись з рішенням районного суду, 26 червня 2019 року представник ТОВ «Кей-Колект» - Український А.В. подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, в якій відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с. 113-121).

В апеляційній скарзі зазначив, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, проте незважаючи на це не була повернута судом першої інстанції заявнику. Також зазначав, що 16 червня 2010 року Подільським районним судом міста Києва було ухвалено рішення, за яким з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто заборгованість на користь ПАТ «УкрСиббанк», яке позивачем не виконано. Вказував, що договір відступлення права вимоги жодним чином не впливає на обсяг прав та обов`язків позивача. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, оскільки вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову зупиняють фактичне виконання рішення суду про стягнення заборгованості та є неадекватними. Крім того, суд не вжив заходів зустрічного забезпечення для дотримання балансу інтересів сторін.

23 серпня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Южда С.М. направив до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін (а.с. 140-144).

У судовому засіданні представник ТОВ «Кей-Колект» - адвокат Український А.В. підтримав апеляційну скаргу.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. ОСОБА_1 була сповіщена врученням повідомлення представнику - адвокату Южда С.М. Представник ОСОБА_1 - адвокат Южда С.М. подав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на зайнятість в іншій (господарській) справі, яка була призначена судом ухвалою від 08 серпня 2019 року та для того, щоб позивач мав передбачене ЦПК України право скористатись чи не скористатись правом на відвід (а.с. 131-139).

Такі доводи щодо відкладення розгляду справи колегія суддів визнала необґрунтованими, оскільки вказана цивільна справа була призначена апеляційним судом до розгляду ухвалою від 01 серпня 2019 року, тобто раніше, ОСОБА_1 та її представник - адвокат Южда С.М. були сповіщені належним чином, останній знайомився в суді з матеріалами справи і подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. Виходячи зі змісту клопотання представник апелянта - адвокат Южда С.М. обізнаний із складом суду, який автоматизованою системою був визначений до розгляду справи та мав можливість, проте не заявив відводів складу суду у вищезазначеному зверненні.

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом заявлених позовних вимог у даній справі є визнання положення Договору відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» 12 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області, реєстраційний №5207-5208, які передбачають передачу прав вимоги за Договором іпотеки №50478 від 23 березня 2007 року укладеним ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 10 ст. 150 ЦПК України).

За роз`ясненнями, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Колегія суддів перевірила доводи заяви про забезпечення позову, доводи апеляційної скарги та дійшла наступного висновку.

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову, заявник зазначала, що між сторонами виник спір, існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду, оскільки майно може бути реалізовано, та що заходи забезпечення позову повністю відповідають позовним вимогам.

Задовольнивши заяву про забезпечення позову суд першої інстанції, керуючись статтями 149-153 ЦПК України, виходив з того, що подання позову про визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, предметом якого є квартира, яка перебувала у власності позивача свідчить про можливе незаконне вибуття майна із власності, тому вжиття такого заходу забезпечення, як заборона особам вчиняти дії щодо предмета спору або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання є обґрунтованим, а невжиття такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Колегія суддів не погодилась з такими висновками суду, оскільки зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просила визнати недійсними договір про відступлення права вимоги без застосування правових наслідків недійсності правочину, а тому доводи заявника, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання судового рішення є безпідставними, оскільки у випадку задоволення позову судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню (постанова Верховного Суду у справі №372/1223/17 від 30 травня 2018 року).

Крім того, згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Забороняючи державним та приватним виконавцям вчиняти дії щодо підготовки до проведення електронних торгів, а ДП «СЕТАМ» проводити реалізацію арештованого майна квартири АДРЕСА_2 , суд не звернув уваги на права й обов`язки державних та приватних виконавця, визначені в ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом цієї норми, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд першої інстанцій зазначених норм права не врахував та зробив необґрунтований висновок про можливість заборони виконавцям виконувати виконавчі дії щодо виконання рішення суду, що по суті є зупиненням виконання рішення.

При цьому, суд не мотивував висновок, що невжиття вжитих районним судом заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позову про визнання частково недійсним договору про відступлення прав вимоги та скасування записів в реєстрі.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з підстав, визначених ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 14 червня 2019 року скасувати, постановити нову.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 05 вересня 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

Д.Р. Гаращенко