Єдиний унікальний номер 243/8017/17 Номер провадження 22-ц/804/1898/19

Єдиний унікальний номер 243/8017/17
Номер провадження 22-ц/804/1898/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 вересня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Азевича В.Б., Гапонова А.В.,

секретар Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 травня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, що належить на праві спільної часткової власності та вселення і зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку в майні та визнання права власності на частку в майні (суддя Ільяшевич О.В. повний текст рішення складено 30 травня 2019 року)

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, що належить на праві спільної часткової власності та вселення її в квартиру АДРЕСА_1 .

18 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про припинення права особи на частку у спільному майні та визнання права власності на вказану частку за нею зі сплатою коштів за відповідну частку позивачці.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 травня 2019 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартири, що належить на праві спільної часткової власності та вселення відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку в майні та визнання права власності на частку в майні задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_1 на ? частку квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 32270 грн., внесену ОСОБА_2 на депозитний рахунок Територіального Управління державної судової адміністрації в Донецькій області 11 березня 2019 року, за належну їй ? частку квартири АДРЕСА_1 ,

Визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1057 грн. 20 коп.

Із вказаним рішенням суду не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, вважає оскаржуване рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд прийняв рішення в порушення вимог ст. 33 Конституції України, ст. 13 Загальної Декларації прав людини, ст. 12 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 29 ЦК України, якою закріплено право особи на вибір проживання і що фізична особа вільно обирає собі місце проживання.

Суд першої інстанції в своєму рішенні про відмову в задоволенні позову посилається на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11.03.2016 року, яким за ОСОБА_1 визнано права власності на ? квартири АДРЕСА_1 . Однак, суд першої інстанції не дав оцінки, тій обставині, що позивач уклала договори з комунальними службами та проводила оплату комунальних послуг по зазначеній квартирі.

Також вказує на те, що суд не надав оцінки, що позивач з 2016 року утримувала належне її житло, оплачувала комунальні послуги та бажає проживати в належній її квартирі.

Просила рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 травня 2019 року скасувати, та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, в задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вказує, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми закону, який регулює відносини, що виникли між сторонами, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в спірній квартирі вона проживала з 2009 року разом з матір`ю, а після її смерті проживала одна. Іншого житла, яке б находилось у її праві власності в неї не має. Між нею та її рідною сестрою існує тривалий конфлікт, а тому проживання з сестрою ОСОБА_1 неможливе. Частка сестри в квартирі є незначною, а тому виділити їй місце в квартирі не представляється можливим. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Винник З.Г. у судовому засіданні підтримала доводи апеляційної скарги. Зазначила, що в квартирі у Світлодарську вона проживає разом із сином та його дружиною і онуком, ця квартира дійсно на праві особистої власності належить їй, але фактично квартира належить сину. Також вона має у власності ? частину в іншій квартирі, де не проживає. Зазначає, що також бажає проживати в спірній квартирі разом із сестрою у м. Святогірську. Питання про сплату їй сестрою ОСОБА_2 1/4 частки у квартирі, яка належить їй вона не порушувала, оскільки вона саме бажає проживати у квартирі, і не має намір продавати свою частку. Просила свою апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила оскаржуване рішення залишити без змін, оскільки таке рішення є єдиним вірним варіантом вирішення цього спору.

Заслухавши доповідача, сторін та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 березня 2016 року, за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 35,0 кв.м., житловою площею 18 кв. м., що складається з 1(однієї) кімнати загальною вартістю 67604 грн., в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 9 10, т. № 1).

Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 60498015, квартира АДРЕСА_1 у розмірі ? частки належить ОСОБА_1 (а. с. 11, т. № 1).

Згідно із листом Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області № 4787/303/01-17 від 09 березня 2017 року, керівництво Слов`янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області розглянуло звернення ОСОБА_1 від 16 лютого 2017 року, стосовно ОСОБА_2 Внаслідок перевірки ознак кримінального правопорушення не встановлено та запропоновано звернутися до суду у приватному порядку (а. с. 12, т. № 1).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 липня 2016 року, ОСОБА_2 успадкувала від ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ? частки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 77, 117, т. № 1).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44389990 від 07 липня 2016 року, в спадковому реєстрі була зареєстрована спадкова справа № 646/2014 за номером 1-476, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 78, 118, т. № 1).

Згідно акту обстеження житлово матеріальних умов для отримання недоотриманої пенсії померлого від 29 вересня 2014 року, ОСОБА_2 проживала спільно із ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , та разом вони спільне господарство з квітня 2009 року по 15 червня 2014 року (а.с.79, 122, т. № 1).

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , вказана квартира є однокімнатною, складається із одної кімнати житловою площею 18,0 кв.м., загальною площею квартири 35,0 кв.м., інвентаризаційна вартість квартири складає 67604 грн. (а. с. 80 - 82, 119 - 121, т. № 1)

Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 63370794, квартира АДРЕСА_1 у розмірі 3/4 частки належить ОСОБА_2 (а. с. 141 142, т. № 1).

Згідно звіту № 218-219/01 про оцінку нерухомого майна, складеного КП «Бюро технічної інвентаризації» вартість однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 35,0 кв.м., житловою площею 18,0 кв,м становить 129 080 грн. 00 коп., без урахування ПДВ, в тому числі вартість ? вказаної квартири становить 32 270 грн. 00 коп. (а. с. 143 169, т. № 1).

Згідно розпорядження КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Світлодарськ Донецької області не входить до вказаного переліку ( а. с. 193 197, т. № 1).

Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 147133408, від 28 листопада 2018 року, зробленою на запит суду, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_3 (а. с. 206, 206 з. б., т. № 1).

З відповідді № до 2-0013-20 від 08 січня 2019 року, наданої виконавчим комітетом Світлодарської міської ради, на запит суду, щодо відомостей про те, за ким, та на підставі яких правовстановлюючих документів зареєстроване право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , вбачається, що в книзі реєстрації квартир, що належать на праві приватної власності за реєстровим номером № 2608 та відповідно до розпорядження органу приватизації від 17 листопада 2000 р. № 2608, вищевказана квартира передана у власність ОСОБА_1 (основний квартиронаймач) 1/3 ч., всього в приватизації брали участь три особи. З вказаної відповіді вбачається також те, що реєстрація права власності у 2000 році, відповідно до законодавства проводилася КП БТІ м. Єнакієво Донецької області, і де перебуває архів та відомості права власності, але оскільки м. Єнакієво Донецької області відноситься до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, надати відомості про те за ким та на підставі яких правовстановлюючих документів зареєстроване право власності на вищевказану квартиру є неможливим (а.с. 233, т. № 1).

Згідно з квитанцією № 1 ОСОБА_2 внесено на депозитний рахунок суду суму 32 270 грн. 00 коп. (а. с. 8, 25, т. № 1, а. с. 25, т. № 2).

Згідно із Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 167456781, від 22 травня 2019 року, зробленою на запит суду, ОСОБА_4 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_5 , на підставі договору дарування від 12 січня 2018 року та свідоцтва про право власності, виданого Вугледарською ТЕС. До договору дарування, вказана квартира належала ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на праві спільної власності в рівних частках (а. с. 29 - 30, т. № 2).

Згідно із ч.1 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частинами 1, 3 ст.47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Можливість виділити частку в натурі позивачки не є визначальною у вирішенні цього спору, тому, що законодавець пов`язує припинення права на частку в спільному майні за вимогою інших співвласників із розміром частки відповідача та можливістю виділення цієї частки в натурі. Згідно звіту БТІ № 218-219/01 про оцінку рухомого майна від 2018 року ринкова вартість ? частки квартири коштувала 32 270 гривень (т.1 а.с.143-169).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 було внесено на депозитний рахунок суду суму в розмірі 32 270 гривень за ? частку спірної квартири, що підтверджується оригіналом квитанції №1 від 11.03.2019 року (т.2 а.с.25).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2 суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що виділ в натурі ? частки однокімнатної квартири є неможливим. Частки в квартирі нерівні та частка ОСОБА_5 є незначною, оскільки становить 4,5 кв.м., а тому її вселення в квартиру, без порушення прав іншої власниці ОСОБА_2 також неможливе. До того ж між сторонами існує тривалий конфлікт, який унеможливлює проживання в одній квартирі. Також суд першої інстанції вірно оцінив положення ст. 365 ЦК України, в якій за наявності обставин, передбачених частиною 1-4 та при внесенні на депозитний рахунок грошової суми, в розмірі, яка відповідає частці у майні власника, передбачено припинення права особи на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Оскільки на виконання ч. 2 ст. 365 ЦК України ОСОБА_2 внесла на депозитний рахунок суду вартість частки позивача, у суду була достатня правова підстава для задоволення зустрічного позову. (Рішення ВСУ від 04.06.2008 року по справі № 6-8285ск08, Постанова ВСУ від 23.11.2016 року № 357/11232/14-ц, 6-1943цс16 Про припинення права на частку у спільному майні).

Судом першої інстанції вірно зроблено висновок, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що припинення її права власності на частку в спільному майні завдасть істотної шкоди її інтересам. Також судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні інших вимог, оскільки вони є похідними від вказаної вимоги.

До того ж ОСОБА_6 у судовому засіданні апеляційної інстанції проти отримання грошової компенсації за її частку в квартирі заперечувала та не ставила питання про встановлення її розміру, оскільки бажає саме проживати у цій квартирі, що з встановлених судом обставин є неможливим.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують та правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну оцінку, вірно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування або зміни рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має.

За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 травня 2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: О. В. Халаджи

Судді: В.Б. Азевич

А.В. Гапонов

Повний текст судового рішення складено 5 вересня 2019 року.

Суддя-доподвіач О. В. Халаджи