ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5768/18
Провадження № 2/210/1059/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"04" грудня 2019 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Хлистуненко О.В.
секретаря судового засідання Недолуги Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Придніпровська товарна біржа» про визнання дійсним договору міни, суд -
Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання дійсним договору міни. В обґрунтування позову зазначили, що 26.09.1997 року вони та ОСОБА_4 уклали договір міни нерухомого майна будинок АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2 . Рішенням Криворізької міської ради №1340 від 22.08.2012 року їм надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою для подальшої передачі безоплатно у спільну сумісну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в домоволодінні за вказаною вище адресою. 26.04.2018 року ОСОБА_3 звернувся до Криворізької міської ради із зверненням про надання у власність земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 - АДРЕСА_3 районі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Проте, рішенням Криворізької міської ради їм було відмовлено в наданні земельних ділянок у власність та користування через відсутність нотаріального посвідчення договору міни нерухомого майна від 26.09.1997 року, зареєстрованого на Криворізькому філіалі Придніпровської товарної біржі, за реєстраційним номером 514-Н/97. Тому, просять суд визнати дійсним договір міни нерухомого майна, зареєстрований у Криворізькому філіалі Придніпровської товарної біржі за реєстраційним номером 514- Н/97 та укладений 26.09.1997 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені і від імені малолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про обмін будинку АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2 .
Позивачі надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, в яких зазначено, що позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Представник третьої особи ТОВ «Придніпровська товарна біржа» в жодне судове засідання, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи не надавав. Правом надання письмових пояснень не скористався.
Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 26.09.1997 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_3 , на підставі рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №316/7 від 17.09.1997 року та ОСОБА_4 було укладено договір міни нерухомого майна, а саме: будинок АДРЕСА_1 , на квартиру АДРЕСА_2 , який посвідчено на Придніпровською товарною біржею (а.с. 11).
Відповідно до рішення Криворізької міської ради від 23.05.2018 року №2732 та списку заявників ОСОБА_3 відмовлено в наданні у власність та користування земельних ділянок (а.с. 14, 15).
З листа Криворізької міської ради від 25.05.2018 року вих. №1023 слідує, що ОСОБА_3 в надані у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 для будівництва і обслугування житлового будинку, господарських будівель і споруд відмовлено, оскільки договір міни вказаного житлового будинку посвідчено 26.09.1997 року за №514/н/97 Придніпровською товарною біржею, а тому згідно з ст. 220 ЦК України, договір є нікчемним (а.с. 16).
Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року № Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» вулицю «Городовікова» змінено на вулицю «Григорія Шишка».
Оскільки спірний договір міни нерухомого майна укладено сторонами 26.09.1997 року, тому до даних правовідносин необхідно застосувати норми матеріального права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК УРСР в редакції 1963 року та Закону України «Про товарну біржу» №1954-12 від 10.12.1991 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними умовами є ті умови договору, які визнані такими за Законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін було досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 241 ЦК УРСР за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Договір міни, в якому однією або обома сторонами є державні організації, може бути укладений лише у випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Згідно з ст. 242 ЦК УРСР до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено було ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» № 1956-ХІІ від 10.12.1991 р., згідно з ч. 2 якої угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.
Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених в законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про власність» власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.
Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про власність» праця громадян є основою створення i примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятої в м. Рим 04 листопада 1950 року, що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, яка є складовою її правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Ця норма міжнародної Конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головними з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41).
Частиною 3 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Таким чином судом встановлено, що в даному випадку договір міни нерухомого майна, який укладений 26.09.1997 року між сторонами та зареєстрований на в Придніпровській товарній біржі, відповідав волі сторін, умови договору ними виконані в повному обсязі, договір пройшов відповідну державну реєстрацію, тому є підстави для визнання його дійсним відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню, оскільки угода може бути визнана дійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.
Судом встановлена наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди дійсною і настання певних юридичних наслідків, що в подальшому дає підстави визнати за позивачем право власності на спірку квартиру.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 47, 128, 153, 224 ЦК УРСР, ст. ст. 12, 76-81, 247, 258, 259, 263-265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Придніпровська товарна біржа» про визнання дійсним договору міни задовольнити.
Визнати дійсним договір міни нерухомого майна, зареєстрований на Криворізькому філіалі Придніпровської товарної біржі за реєстраційним номером 514-Н/97, укладений 26 вересня 1997 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_3 , на підставі рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 316/7 від 17.09.1997 року, з однієї сторони, та ОСОБА_4 , з іншої сторони, про обмін будинку АДРЕСА_1 на квартиру АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О. В. Хлистуненко