Справа № 604/449/19
Провадження № 2-о/604/24/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2019 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого - судді Сташківа Н.Б.

присяжних Негоди М.Д.

Семенишин М.В.

за участі

секретаря судового засідання Гамана В.Т.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Підволочиськ цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Лановецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім. Обґрунтовуючи заявлені вимоги посилається на те, що з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Підволочиського районного суду від 28 жовтня 2015 року. Під час перебування у шлюбі у них народилося троє дітей: ОСОБА_3 , 2002 р. народження, ОСОБА_4 , 2005 р.н., та ОСОБА_5 , 2012 р.н. В квітні 2018 року ОСОБА_2 безвісти зник, за місцем реєстрації не проживає, на телефонні дзвінки не відповідає, на роботі відсутній, місце його знаходження не відоме. 02 травня 2019 року ОСОБА_2 оголошений в розшук. Визнання особи безвісно відсутньою необхідне заявнику для можливості отримання пенсії по втраті годувальника, а тому просить заяву задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, подала заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у заяві, просить задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Лановецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 пояснили, що ОСОБА_2 зник безвісти в квітні 2018 року, пішов на роботу і не повернувся. Зв`язок із ним обірвався, пошуки були безрезультатними, за допомогою зверталися в поліцію, згідно отриманої інформації за межі країни ОСОБА_2 не виїжджав.

Заслухавши, свідків повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як убачається з рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2015 року № 2/604/393/15 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому 15 лютого 2002 року, який розірвано 28 жовтня 2015 року.

Під час перебування у шлюбі в сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвами про народження відповідно серії НОМЕР_1 від 28 березня 2006 року, НОМЕР_2 від 10 лютого 2006 року, НОМЕР_3 від 02 липня 2012 року.

У відповідності до довідки Скалатської міської ради № 5-116 від 02 травня 2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживає.

ОСОБА_1 проживає разом із дітьми ОСОБА_3 , 2002 року народження, ОСОБА_4 , 2005 року народження, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області, що стверджується довідкою про склад сім`ї № 3-178 від 24 квітня 2018 року.

Згідну акту опиту свідків від 13 травня 2019 року № 1003 ОСОБА_2 ,більше року в с. Новосілка не проживає, місце проживання його не відоме.

З листа ПАТ «Тернопільський молокозавод» від 08 травня 2018 року № 253 убачається, що ОСОБА_2 з 13 квітня 2018 року на роботі відсутній, на телефонні дзвінки не відповідає.

У відповідності до відповіді на звернення Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області від 02 травня 2019 № 2436/112/03-2019 року на основі повідомлення гр. ОСОБА_8 на лінію 102 ЄО № 791 від 25 квітня 2018 року її чоловік ОСОБА_2 оголошений в розшук, станом на 02 травня 2019 року місце знаходження його не відоме.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734).

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Також судом встановлено, що заявниці необхідно визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім для можливості отримання пенсії по втраті годувальника.

Враховуючи те, що останні відомості про місце перебування ОСОБА_2 за останнім відомим місцем проживання у квітні 2018 року - його слід визнати безвісно відсутнім з квітня 2018 року, з дати вказаної заявницею.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім з квітня 2018 року, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються.

Крім того суд вваж за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України.

Згідно ч. 7ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.12,80,81,263-265,294, 306,309 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 Новосілка Підволочиського АДРЕСА_3 Тернопільської області, заінтересована особа: Лановецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, , про визнання фізичної особи безвісно відсутньою - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , - безвісно відсутнім з квітня 2018 року.

Роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою, в порядку, передбаченому ч. 1ст. 309 ЦПК України.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя:

Присяжні: