Провадження № 2/325/281/2019
Справа № 325/1051/19
04 вересня 2019 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Пантилус О.П., за участю секретаря судового засідання Орманджи Ф.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Приазовське Приазовського району Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,
Ухвалою судді від 06.08.2019 року відкрито спрощене позовне провадження, з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 04.09.2019 року.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала заявлені вимоги і не заперечувала проти заочного вирішення справи.
Відповідач ОСОБА_2 , який отримав судову повістку 17.08.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, до суду не з`явився, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не подав.
Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи обставини про те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення про причини і не подав відзиву до суду, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за необхідне здійснити заочний розгляд справи, згідно ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Правовідносини сторін регулюються наступними нормами законодавства.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
В силу ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з п. 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
Під час судового розгляду встановлено, що 27.02.2019 року о 23.00 годині на 323 км + 850 м автомобільної дороги Харків-Сімферополь біля смт.Степногірськ Василівського району Запорізької області, відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки ЗАЗ-DAEWOO р.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху та не урахував дорожньої обстановки, внаслідок чого скоїв наїзд на перешкоду у вигляді насипу з піску. У зв`язку з цим транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху.
Вказані обставини встановлені у постанові Приазовського районного суду Запорізької області від 03.05.2019 року, якою відповідач визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності.
Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO 2005 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , є позивачка ОСОБА_1 .
Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 192 від 27.03.2019 року, вартість автотоварознавчого дослідження склала 2000 грн. 00 коп.
На переконання суду, досліджені докази доводять факт і вину відповідача у завданні шкоди позивачці, яка полягає у пошкодженні належного їй на праві власності автомобіля, під час керування ним.
Враховуючи наявність у відповідача під час ДТП свідоцтва про реєстрацію ТЗ, суд вважає, що в силу п. 2.2 Правил дорожнього руху, відповідач володів автомобілем на законних підставах. Доказів протилежного суду не надано.
Водночас, доказів на спростування позовних вимог відповідачем надано не було. Будь-яких обставин, які би звільняли відповідача від відповідальності за завдану шкоду, судом не встановлено.
Вартість проведення дослідження автомобіля в сумі 2000 грн. також підтверджена квитанцією, і підлягає стягненню, оскільки ці витрати є наслідком пошкодження автомобіля і були необхідними для визначення розміру шкоди.
З огляду на викладене, позов слід задовольнити повністю.
В силу ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81-82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) суму судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Дата складення рішення суду 04.09.2019 року.

Суддя О.П. Пантилус