справа № 274/4487/17
провадження № 2/0274/325/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.19 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Замеги О.В., за участю секретаря - Павлюк - Жук А.В., сторін, їх представників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника третьої особи: Орел Л .І. , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, визначення місця проживання дітей та зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір"ю та припинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

31.10.2017 позивач - ОСОБА_4 звернувся до суду із даним позовом до ОСОБА_5 , і просив визначити місце проживання дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з ним, а ОСОБА_5 позбавити батьківських прав відносно сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягувати з ОСОБА_5 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_8 та доньки ОСОБА_7 в розмірі 50% її заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідачка в травні 2009 року зникла, залишивши дітей з ним. З приводу її розшуку він звертався в поліцію. Шлюб між ним та з відповідачкою розірвано, рішенням суду визначено місце проживання дітей: сина ОСОБА_8 з батьком, доньки ОСОБА_7 з матір`ю. Проте діти постійно проживають разом з ним. З травня 2009 року відповідачка долею дітей, їх здоров`ям не цікавиться, участі в їх вихованні не приймає, не спілкується з дітьми та будь-яких стосунків з ними не підтримує. Тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків більш як вісім років.

10.04.2018 відповідачкою подано відзив на позовну заяву(а.с. 109-110 т. 1).

16.04.2018 року позивачем надано відповідь на відзив( а.с.144 т. 1).

11.04.2018 відповідачка - ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічними позовними вимогами та просить суд визначити місце проживання сина ОСОБА_8 з нею, та припинити стягнення з неї аліментів на користь позивача на утримання сина ОСОБА_8 ( а.с. 150-152 т. 1).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 10.03.2011 шлюб між нею та ОСОБА_4 , розірвано, визначено місце проживання доньки ОСОБА_7 з нею, а сина ОСОБА_8 з батьком. Стягнуто з ОСОБА_4 на її користь аліменти в розмірі 200 грн. на утримання доньки ОСОБА_7 . З неї вирішено стягувати аліменти на користь ОСОБА_4 в сумі 200 грн. на утримання сина ОСОБА_8 .

Відповідач на виконання рішення суду доньку їй не віддав. Погрожував позбавити себе та дітей життя. Погрози вона сприйняла реально, та мусила змиритись з тим, що діти проживатимуть з ОСОБА_4 , а він дозволяв їй бачитись з дітьми. Вона приїздила в Бердичів та забирала дітей в м. Стрий. Однак батьки ОСОБА_10 забороняли їй приходити в будинок, тому зустрічі відбувались на нейтральній території. Вона має ще двох дітей, і по приїзду в м.Стрий вони всі добре ладили між собою. Вона дітей любить і бажає щоб всі діти жили з нею.

Ухвалою суду від 25.05.2018 року дані позови об"єднанні в одне провадження(а.с. 165-164 т. 1).

У відкритому судовому засіданні позивач - ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_1 позовні вимоги первісного позову підтримали з підстав вказаних в позовній заяві. Вимоги зустрічного позову не визнали, і просили суд відмовити в їх задоволенні. У відзиві на зустрічний позов позивач вказав, що вся інформація викладена ОСОБА_5 - то її домисли. Дітей вона до себе з його згоди не забирала, з ними не спілкується, матеріально не забезпечує, ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Відповідачка ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнали, та просили в їх задоволенні відмовити з підстав вказаних у відзиві. У відзиві відповідачка зазначила, що під час проживання із позивачем в шлюбі у них були складні відносини, він зловживав спиртними напоями, бив її та знущався над нею та дітьми. Побоюючись за своє життя та життя дітей була змушена втікати від позивача. Після розірвання шлюбу позивач дозволяв їй бачитись з дітьми, вона забирала дітей до себе у місто Стрий. Загалом у неї четверо дітей, і вона бажає щоб всі діти проживали з нею. Вона має комфортабельну квартиру та вільний час щоб займатись дітьми. Лише після звернення позивачем до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав, він почав перешкоджати її зустрічам з дітьми, а надіслані нею дітям посилки повертались до неї. Заявлений зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити з підстав вказаних в позовній заяві.

Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області Орел Л.І. підтримала висновок наданий суду.

Суд, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

В абз. 2 п. 16 постанови ВСУ від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Разом з тим, причини, які спонукають до позбавлення батьківських прав, повинні мати системний та постійний характер та їх можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Судом встановлено, що батьками неповнолітніх: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження(т. 1 а.с. 9-10).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в шлюбі з 16.02.2006 року. Шлюб розірвано рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 10.03.2011. Цим же рішенням визначено місце проживання доньки ОСОБА_7 з матір`ю - ОСОБА_5 , та стягнуто з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання доньки. При цьому сина ОСОБА_8 залишено проживати з батьком - ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_5 на його користь аліменти на утримання сина(т. 1 а.с .27).

ОСОБА_5 змінила прізвище на " ОСОБА_5 " після укладення шлюбу 23.01.2018, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб(т. 1 а.с. 154).

З довідки ДП "Ваш Добробут" за № 1187 від 01.02.2011 вбачається, що ОСОБА_4 та проживає в АДРЕСА_1 . Разом з ним зареєстровані: син ОСОБА_8 , 2006 р.н., донька ОСОБА_7 2008 р.н.(т. 1 а.с. 12).

З довідки МК ВЖРЕП № 7 м. Бердичева вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 . Разом з ним зареєстровані та проживають: син ОСОБА_8 та донька ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 14, 79, 205).

ОСОБА_8 , який проживає в АДРЕСА_2 з 01.09.2012 по 25.06.2015 навчався в НВК № 3, а з 26.06.2015 по 27.05.2016 в ЗОШ № 18 (НВК № 3 перейменовано на ЗОШ № 18). Відрахований з ЗОШ № 18 у зв`язку із закінченням початкової школи. За час навчання в закладі, відвідували різні шкільні заходи та спілкувалися з педагогами, батько ОСОБА_4 та бабуся ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 13).

ОСОБА_7 також навчалась в ЗОШ № 18 м. Бердичева. Мати дівчинки школу не відвідувала, шкільним життям доньки не цікавилась(т. 1 а.с. 69).

Згідно довідки Бердичівської музичної школи за № 104 від 01.12.2016, та за № 22 від 05.03.2018 ОСОБА_8 є учнем класу гітари, а ОСОБА_7 класу синтезатора , за заявами батька та бабусі відповідно. На вступні іспити дітей приводила бабуся - ОСОБА_7 . На уроки водять, відвідують батьківські збори, концерти, проводять оплату за навчання: бабуся, дідусь, батько. Мати, ОСОБА_5 , ніколи не цікавилась успіхами та навчанням дітей, і на території школи її ніколи не бачили. Продовжує займатись в класі гітари станом на 25.06.2019. (т.1 а.с.15, т.2 а.с.121)

З характеристики на ОСОБА_8 вбачається, що з 01.09.2016 він є учнем СЗОШ № 1 м. Бердичева. Характеризується позитивно, є здібним учнем. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Батько цікавиться навчанням сина(а.с. 16, 104).

ОСОБА_8 займається в Бердичівській ДЮСШ ім. Лонського на відділенні рукопашного бою(т. 1 а.с. 74).

З характеристики на ОСОБА_7 вбачається, що відвідує школу і цікавиться її навчанням та вихованням бабуся ОСОБА_7 .. Матір школу не відвідує, шкільним життям дитини не цікавиться(т. 1 а.с. 17).

З листа настоятеля парафії св. Варвари вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є активними прихожанами та регулярно відвідують Меси . Приходять у супроводі ОСОБА_7 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 (т. 1 а.с. 18, 59, 70).

Згідно довідки КЗ "Бердичівський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" за № 874 від 07.11.2016, та від 05.03.2018, вбачається, що діти: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , знаходяться з батьком, у разі захворювання до поліклініки їх приводить бабуся та батька та дідусь, батьки їх батька(т. 1 а.с. 19).

Рішенням суду від 26.03.2012 у справі №2-2435/11 за позовом ОСОБА_4 до ПАТ "Ощадбанк" про визнання незаконною відмови у виплаті державної допомоги, зобов"язання відповідача виплатити державну допомогу, встановлено, що ОСОБА_7 постійно проживає з ОСОБА_4 і він фактично здійснює за нею догляд, що підтверджується зібраними у справі доказами(т. 1 а.с. 20-22). Дане рішення набрало законої сили.

З висновку Бердичівського ВП від 26.09.2016 за результатами перевірки заяви ОСОБА_4 вбачається, що останній намагається зареєструвати місце проживання дітей за новою адресою, на що потрібна згода їх матері, проте її місце перебування йому не відомо, вона виїхала з Бердичева. Вихованням дітей не займається, подарунків, грошових коштів не надає(т. 1 а.с. 23).

Бердичівським ВП у 2016 році проводились розшукові заходи ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_4 встановлено, що проживає вона в м. Стрий(т. 1 а.с. 24, 25, 26).

На виконанні в Бердичівському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Житомирській області, станом на 31.05.2018 не перебуває та не відкривалось провадження з визначення місця проживання ОСОБА_7 з матір`ю та стягнення аліментів з ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 174).

Згідно наданих довідок ОСОБА_4 на обліку в наркологічному кабінеті м. Бердичева не перебуває, за психіатричною допомогою не звертався(т. 1 а.с. 75, 76, 175).

ОСОБА_4 працює за трудовим договором у ФОП ОСОБА_26 з 08.05.2018, що підтверджується копією трудового договору(т. 1 а.с. 176).

Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_4 від 29.05.2009 наданого службою в справах дітей, ОСОБА_4 піклується про дітей, створив належні умови для їх проживання та виховання(т. 1 а.с. 93).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_5 , виданого Монастирецькою сільською радою за № 170 від 12.02.2018, сім`я ОСОБА_5 фактично проживає в АДРЕСА_3 . В с. Старе Село проживають на канікулах, у вихідні та святкові дні. Створені усі необхідні умови для фізичного та духовного розвитку дітей. Будинок великий, чотири кімнати, окрема кухня, газифіковано, підведено воду, є туалет ванна. Кімнати чисті, охайні(т. 1 а.с. 157).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , житло орендовано, договір оренди не укладено. Для виховання та розвитку дітей створені умови проживання: кімната з відповідними меблями для відпочинку, навчання, проведення вільного часу, впорядкування особистих речей(т. 1 а.с. 158).

Допомогу на неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , ОСОБА_5 не отримувала та не отримує на даний час, що вбачається з довідки Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради від 18.07.2018 за № 879/01.11(т. 1 а.с. 230).

В судовому засіданні свідки: ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , які працюють в дитячому садочку, який відвідували діти пояснили, що дітей в садочок приводив батько, він і займався їх вихованням. ОСОБА_29 зазначила, що до садочка ОСОБА_8 привчала матір дитини. А потім перестала ходити.

Свідок ОСОБА_30 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_4 , постійно ходить повз його будинок. Знає що він сам виховує двох дітей. Їх часто відвідують дід з бабою.

Свідок ОСОБА_31 ствердила, що добре знає діда та бабу ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Вони, як і вона, постійно відвідують костел, куди діти ходять змалечку. Діти доглянуті.

Свідок ОСОБА_33 пояснила суду, що за адресою: АДРЕСА_4 , проживала поруч сім`ї ОСОБА_5 З часом вони розлучилися. Діти залишились проживати з батьком.

Свідок ОСОБА_35 , яка є директором школи № 18 де навчались діти, пояснила, що до школи приходила бабуся дітей, пояснювала що батько хворіє. У разі потреби ОСОБА_7 телефонувала батьку. Матір дітей бачила один раз, вона зверталась до неї із запитанням щодо дітей, їх виховання і навчання.

Свідок ОСОБА_36 , яка працює вчителем школи де навчаються діти. В судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 навчається нормально. Батьківські збори відвідує бабуся. Батько цікавиться успіхами сина в телефонному режимі. Матір приходила в день народження ОСОБА_8 , однак він відмовився з нею спілкуватися. Другий раз з нею спілкувалась на комісії. В телефонному режимі розмов не було.

Діти сторін: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 пояснили, що бажають проживати з батьком. Мати їх покинула, її ніколи немає поряд. Про маму вони нічого не знають, з нею не спілкуються. В важають що її доцільно позбавити батьківських права.

Свідок ОСОБА_37 , брат ОСОБА_5 , пояснив, що сестра близько восьми років тому розлучилась із чоловіком. Діти залишились проживати з ним. Бувало він разом з нею їздив навідувати дітей, за потреби допомагав фінансово. Зі слів ОСОБА_5 знає що її чоловік забороняє їй бачитись з дітьми.

Свідок ОСОБА_41 пояснив, що познайомився з ОСОБА_5 2009 року. Вона важко захворіла, вважали що вона жити не буде. Чоловік зі своєю матір`ю привезли її речі і покинули у дворі лікарні, самі поїхали. Пізніше приїздив до неї з претензіями, хвилювався, щоб вона не відібрала в нього його майно. Ми як товариші їздили до її дітей, 1-2 рази на місяць.Коли вона телефонувала дітям її чоловік обзивав. Видаляв її номер. Проте діти його пам`ятали і самі телефонували. Чоловік через раз забороняв бачитись з дітьми.

Однак суд критично оцінює покази свідків: ОСОБА_37 , та ОСОБА_41 , оскільки вони спростовуються як зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами так і показами інших свідків, які були допитанні в даному судовому засіданні.

В судовому засіданні, на думку суду, встановлено, що відповідачка на протязі тривалого часу(приблизно з 2011 року)не займається вихованням дітей, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не створюють умов для отримання нею освіти, не виявляє батьківської уваги та турботи, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не готує їх до дорослого життя.

Такі дії відповідачки, на думку суду, є свідомими та винними.

А тому на думку суду, вищевикладенні обставини доводять факт умисного ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей.

Дані дії тривають значний період, вжиті судом заходи щодо надання можливості відповідачці змінити свою поведінку у кращу сторону позитивного результату не дали.

А тому суд вважає, що виходячи перш за все із інтересів дітей, відповідачку слід позбавити батьківських прав щодо дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , тобто позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідачкою і її представником не доведено факту вчинення позивачем перешкод у спілкуванні з дітьми, їх вихованні.

Доводи відповідачки і її представника, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в ПАТ "Державний ощадний банк України" на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відкрито депозитні рахунки із вкладом 5000 грн.(т.1 а.с. 112-114), на думку суду, не можуть свідчити про належне виконання відповідачкою свої батьківських обов"язків.

Також, думку суду, не можуть свідчити про належне виконання своїх батьківських обов`язків відповідачкою, і факт направлення на ім`я ОСОБА_4 21.10.2016 та 03.01.2018 посилок за описом в них містились: мобільні телефони, цукерки, продукти, одяг, солодощі, подарунок, планшет, телефон. Вага посилок 3 кг, 5 кг, 6 кг. (т. 1 а.с. 115, 116).

Доводи відповідачки і її представника про те, що ОСОБА_5 постійно цікавилася життям дітей, постійно з ними спілкувалася, як по телефону, так і за допомогою інтернету в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли. Крім того вони були спростовані і показами самих дітей.

Відповідно до положень ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 02.04.2018 за №02-16/525, позбавляти ОСОБА_5 батьківських прав відносно сина ОСОБА_8 та доньки ОСОБА_7 недоцільно. ОСОБА_5 заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Пояснила, що дочку не забрала проживати до себе, згідно рішення суду, оскільки батько дитини заперечував, погрожував вчинити насилля над сином ОСОБА_8 та собою. З дітьми бачитись дозволяв, щоправда, за його умов. По її приїзду забирав квитки, мобільний телефон, забороняв відвідувати навчальні заклади. Влітку 2016 року вона забирала дітей у м.Львів зі згоди батька, але бабуся звернулась в поліцію із заявою про викрадення дітей. При обстеженні умов проживання дітей ІНФОРМАЦІЯ_4 працівники служби стали свідками того, як батько та бабуся в присутності дітей називали їх матір нецензурними словами, негативно її характеризували, що впливає на дитячу психіку і формує уявлення про неї як про негативну особу. Орган опіки та піклування прийшов до висновку, що думка дітей щодо їх матері та позбавлення її батьківських прав сформована під впливом батька і бабусі та не відповідає інтересам дітей(т. 1 а.с.134-137).

А тому суд не може погодитися з даним висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, та суперечить інтересам дітей.

Що стосується позовної вимоги про визначення місця проживання дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з позивачем, та вимог зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 про визначення місця проживання сина ОСОБА_8 з нею, то суд прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували в шлюбі з 16.02.2006 року. Шлюб розірвано рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 10.03.2011. Цим же рішенням визначено місце проживання доньки ОСОБА_7 з матір`ю - ОСОБА_5 , та стягнуто з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання доньки. При цьому сина ОСОБА_8 залишено проживати з батьком - ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_5 на його користь аліменти на утримання сина(т. 1 а.с .27).

На протязі тривалого часу діти постійно проживають з батьком, що підтверджується зібраними та дослідженими доказами, так і показами свідків.

Будучи двічі допитанні в судовому засіданні діти: ОСОБА_8 та ОСОБА_7 пояснили, що бажають проживати з батьком. Мати їх покинула, її ніколи немає поряд. Про маму вони нічого не знають, з нею не спілкуються.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради враховуючи, подання ОСОБА_5 зустрічної позовної заяви про визначення місця проживання сина ОСОБА_8 з нею, та припинення стягнення з неї аліментів, надав висновок від 17.09.2018 за № 02-16/1474, про доцільність проживання сина ОСОБА_8 з батьком ОСОБА_4 .. При цьому були враховані пояснення ОСОБА_5 щодо наміру проживати зі своїми дітьми та пояснення ОСОБА_8 , який не бажає проживати з матір`ю, не любить її, оскільки вона їх залишила, не цікавиться життям, здоров`ям(т. 1 а.с. 244- 246).

У відповідності до частини 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується органом опіки та піклуваня або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до кожного з них, вік дитини, стан здоров"я та інші обставини, що мають істотне значенння.

А тому суд, при прийнятті рішення щодо визначення місця проживання дітей, бере до уваги, що діти вже тривалий час проживають з батьком, який їх доглядає, піклується про них, а також той факт, що вони категорично висловили свою думку щодо не бажання проживати з матір"ю, яка крім того підлягаю, на думку суду, позбавленню батьківських прав, а також висновок органу опіки та піклування, та вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме: в частині визначення місця проживання дитини: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_4 , а позовна вимога позивача в частині визначення місця проживання сина Августина з ним задоволенню не підлягає, оскільки місце проживання сина з позивачем вже визначено рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 10.03.2011, яке вступило в законну силу, а також не підлягають задоволенню вимоги зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 про визначення місця проживання сина ОСОБА_8 з нею.

Що стосується стягненню з відповідачки аліментів на користь позивача, та вимог зустрічної позовної заяви про припинення стягнення аліментів, то суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Оскільки позбавленні батьківських прав батьки не звільняються від свого обов`язку щодо матеріального утримання дітей, вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 також підлягають задоволенню.

Зважаючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 СК України), діючи в інтересах дітей, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягує аліменти на утримання дочки в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Що стосується стягнення аліментів на сина ОСОБА_8 з ОСОБА_5 , то, на думку суду, в цій частині позовна вимоги задоволенню не підлягає, оскільки аліменти на сина стягнуто на користь ОСОБА_4 з відповідачки на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду від 10.03.2011.

З позовом про зміну розміру аліментів позивач не звернувся, а суд не має права виходити за межі позовних вимог.

Крім того подвійне стягнення аліментів не допускається.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 430 ЦПК України.

Вимоги зустрічної позовної заяви про про припинення стягнення аліментів задоволенню не підлягають, оскільки в суду відсутні будь які правові підстави для припинення стягнення з ОСОБА_5 аліментів на користь позивача на сина ОСОБА_8

Інші аргументи сторін і їх представників судом не оцінюються, оскільки не відносяться до предмету спору.

Відповідно до статей 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись статтями 12, 82, 141, 263 - 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, визначення місця проживання дітей задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Визначити місце проживання дитини: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_4 .

Стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову - 31.10.2017 року та до досягнення дочкою повноліття.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір"ю та припинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач: ОСОБА_4 , 1977 р.н., проживає в АДРЕСА_5

Відповідачка: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_6 .

Головуючий суддя: О.В.Замега