Дата документу 11.09.2019 Справа № 331/6709/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 331/6709/18 Головуючий у 1 інстанції: Жукова О.Є.
№ 22-ц/807/2294/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Акціонерного Товариства комерційний банк Приватбанк на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

В грудні 2018 року АТ КБ Приватбанк звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідно до укладеного кредитного договору від 17.01.2013 р., ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 1700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Позичальник взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Спадкоємцем після його смерті, як вважає банк, є його дружина ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з позичальником на момент його смерті. Згідно відповіді Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори, спадкоємці померлого ОСОБА_2 , із заявами про прийняття спадщини чи відмови від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приват Банк».

Посилаючись на зазначені обставини просило суд, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 17.01.2013 року станом на 30.06.2018 року у сумі 38 994, 35 грн., яка складається з : - 1700, 00 грн. заборгованість за кредитом; - 37 294, 35 грн. заборгованість за відсотками, та судові витрати.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2019 року у задоволенні позовної заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ Приватбанк подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.01.2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 відбулось підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої останньому було видано кредитну карту «Універсальна». (а.с. 7).

ОСОБА_2 було надано кредит у розмірі 1700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Позичальник взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с.35 зв.)

Позивач вважає, що спадкоємцем є відповідач у справі ОСОБА_1 .

До Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори 08 жовтня 2017 року була направлена претензія кредитора

08.06.2018 року АТ КБ «Приватбанк» було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але відповідачем ніяких дій не було виконано (а.с.41).

Станом на дату смерті боржника заборгованість складається з наступного:

1700, 00 грн. - заборгованість за кредитом;

37 294, 35 грн. - заборгованість за відсотками.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Досліджуючи обставини справи та законність заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з таких положень закону.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ "Приватбанк" на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Тож суд першої інстанції зробив правильних висновок про те, що позивач, АТ КБ "Приватбанк", зобов`язаний довести, що саме відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого, прийняла після нього спадщину, а вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину, є такою що відповідає сумі боргу або перевищує її.

Як при розгляді справи у суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі, позивач зазначає, що спадкоємцем ОСОБА_2 у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 . На підтвердження даної обставини позивач посилається на копію паспорта позичальника та відповідача, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання.

Суд першої інстанції зазначив, що сам по собі факт реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_1 за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вона є спадкоємцем та прийняв після померлого спадщину.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції судова колегія також враховує, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження ані того, що відповідач є спадкоємцем, ані того, що спадкодавець залишив після своєї смерті взагалі будь-яке майно у спадщину.

Не надано позивачем і відомостей про те, що будь-які обставини перешкоджали встановити коло спадкоємців та отриманого ними у спадщину майна.

Ані при розгляді справи у суді першої інстанції ані в апеляційній скарзі позивачем не зазначено яке майно перейшло до спадкоємців, не надано доказів спорідненості відповідача зі спадкодавцем, хоча для покладення на будь-яку особу обов`язків спадкодавця необхідно встановити юридичний склад, до якого входить не лише факт спільного проживання зі спадкодавцем, а й підстави для визнання особи спадкоємцем, факт отримання буд-якої спадщини, її вартість тощо.

Тож суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.

Наведені вище обставини свідчать про те, що суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення, вірно проаналізував норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог .

Доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства комерційний банк Приватбанк залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко