УХВАЛА

14 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 161/7786/19

провадження № 61-17891ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника - ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову головного державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Левчук Ірини Олегівни (далі - головний державний виконавець Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Левчук І. О.) про стягнення виконавчого збору,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2019 року до касаційного суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника - ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року.

Ухвалою суду касаційної інстанції від 08 жовтня 2019 року вказану касаційну скаргу залишено без руху, запропоновано заявникам звернутися до суду з заявою про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, надати докази на підтвердження поважних причин пропуску процесуального строку, а також докази на підтвердження повноважень представника заявників - ОСОБА_3 , сплатити судовий збір за подання касаційної скарги та уточнити вимоги касаційної скарги, вказавши дати постановлення оскаржуваних судових ухвал.

У листопаді 2019 року від заявників на виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції від 08 жовтня 2019 року надійшла квитанція про сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 384 грн 20 коп.

Проте, заявниками не порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження, не надано доказів на підтвердження поважних причин пропуску процесуального строку, а також доказів на підтвердження повноважень представника заявників - ОСОБА_3 , та не уточнено вимоги касаційної скарги щодо дати постановлення оскаржуваних судових ухвал.

Статтею 390 ЦПК України встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України встановлено, що касаційна скарга підлягає залишенню без руху і протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку, навівши поважні причини для поновлення строку та подавши відповідні належні докази.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Таким чином, заявникам необхідно звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, а також надати належні та допустимі докази на підтвердження поважних причин пропуску процесуального строку, наприклад конверт поштової кореспонденції апеляційного суду.

Відповідно до положень статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи підтверджуються, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року № 1401-VIII, яким Конституцію України доповнено статтею 131-2.

Так, згідно із частиною третьою статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Відповідно до підпункту 11 пункту 16-1 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України у редакції Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року представництво відповідно до пункту 3 статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 01 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 01 січня 2019 року.

Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.

Із змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів убачається, що провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову головного державного виконавця Другого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Левчук І. О. про стягнення виконавчого збору розпочато після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», відтак відповідно до підпункту 11 пункту 16-1 «Перехідні положення» Конституції України представництво сторін у даній справі у суді касаційної інстанції відповідно до пункту 3 статті 131-1 та статті 131-2 Конституції України повинно здійснюватись виключно адвокатами.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Однак із доданої до касаційної скарги копії довіреності не вбачається, що особа, яку уповноважено представляти інтереси довірителів, є адвокатом.

Таким чином, заявникам необхідно надати докази на підтвердження повноважень їх представника, з яких вбачається, що ОСОБА_3 є адвокатом.

Крім того, із вступної частини касаційної скарги вбачається, що вона подана на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2019 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 28 серпня 2019 року, проте у вимогах (прохальній частині) касаційної скарги заявники просять скасувати ухвали судів першої та другої інстанцій, не зазначаючи дати їх постановлення.

З огляду на викладене, заявникам необхідно уточнити вимоги (прохальну частину) касаційної скарги, вказавши дати постановлення оскаржуваних судових ухвал.

Частиною другою статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Ураховуючи викладене, слід продовжити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представнику - ОСОБА_3 строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 127, 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Продовжити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представнику - ОСОБА_3 строк для усунення зазначених вище недоліків до 06 грудня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Жданова