Справа № 283/1614/19
провадження №2/283/659/2019
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 вересня 2019 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Пух Н.М., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Малині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

23.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 04.08.2012 року виконавчим комітетом Дібрівської сільської ради Малинського району Житомирської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем. Від даного шлюбу є неповнолітня донька, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 (а.с. 6).

На час звернення до суду позивач проживає окремо від відповідача, спільний побут та господарство сторони не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу для ОСОБА_1 неможливі.

Позивач просить розірвати шлюб між ним та відповідачем.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач до суду також не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає до задоволення.

У відповідності до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

А відтак, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України.

За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із положеннями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.08.2012 року виконавчим комітетом Дібрівської сільської ради Малинського району Житомирської області, за актовим записом №2 (а.с.8), який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і примирення між ними стало неможливим.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Враховуючи, відсутність заперечень позивача що проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 з відповідачем, суд вважає за необхідне визначити місцем проживання дитини - місце проживання відповідача.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або встановити своє дошлюбне прізвище.

За таких обставин та у зв`язку з відсутністю клопотання про встановлення дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити відповідачу прізвище « ОСОБА_2 ».

Керуючись ст. 4, 23, 81, 82, 247, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 24, 56, 110, 112, 113, 160 Сімейного Кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 04 серпня 2012 року виконавчим комітетом Дібрівської сільської ради Малинського району Житомирської області, за актовим записом №2.

Залишити відповідачу прізвище, набуте у шлюбі - ОСОБА_2.

Визачити місце проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя