441/1141/19 2/441/615/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2019 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Перетятько О.В.

за участі секретаря Васільєвої М.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позов мотивує тим, що є власником вказаного житлового будинку, у якому, крім неї також зареєстрований, але фактично не проживає понад 7 років її син ОСОБА_2 , жодних витрат по утриманню спірного житла, оплаті комунальних послуг не несе, в будинку відсутні його особисті речі, документи, проживає разом зі своєю сім`єю по АДРЕСА_2 . З покликанням на порушення свої прав як власника, просить позов задовольнити.

В підготовче судове засідання позивачка не з`явилась, 20.08.2019 р. подала до суду письмову заяву, в якій позов підтримала з мотивів, наведених у ньому, просила про розгляд справи без її участі та про задоволення позову (а.с. 25-26).

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій позов визнав, не заперечує проти визнання його таким, що втратив право на користування житлом, просив про розгляд справи без його участі (а.с. 28-29).

У підготовче судове засідання учасники судового процесу не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому суд, з урахуванням поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд справи у їхній відсутності.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 383 ЦК України передбачено, що власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім"ї.

За положенням ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі;

За положеннями ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З копій Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 50461183 від 22.12.2015 р., Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 82817285 від 20.03.2017 р., будинкової книги, вбачається, що позивачка ОСОБА_1 має на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 , за будинком закріплена присадибна ділянка, площею 0.0796 га (а.с. 5-10).

Із відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 16.07.2019 р., довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Городоцької міської ради Львівської області № 2014 від 21.06.2019 р., вбачається, що у спірному житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані позивачка ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13, 19).

З позовної заяви, долучених до справи актів обстежень житлових умов від 25.09.2018 р., 18.06.2019 р. виданих Городоцькою міською радою Львівської області видно, що ОСОБА_2 син позивачки, зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_1 , однак, в ньому не живе без поважних причин понад сім років, проживає по АДРЕСА_2 із сім`єю (а.с. 3-4, 11-12).

Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Власник відповідно до положень ст. 319 ЦК України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За таких обставин суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи добровільну згоду відповідача на визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, враховуючи те, що він у належному ОСОБА_1 житловому будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований, без поважних причин не проживає більше одного року, витрат по утриманню житла не несе, іншим житлом забезпечений, позивачка як власник будинку вправі вимагати визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а тому, суд приходить переконання про задоволення позову.

Крім того, в порядку ст.141 ЦПК України, стягує з відповідача в користь позивача 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 200, 263-265, 354 ЦПК України, с у д, -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , проживаючої та зареєстрованої по АДРЕСА_1 , 768 грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Перетятько О.В.