Справа №173/2428/19
Провадження №2/173/1197/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності ,-

ВСТАНОВИВ:

02.10.2019 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання права власності до відповідача Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації»

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 05 листопада 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за ним право власності на самочинно збудований садибний житловий будинок - літера А-1, площею 15.8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 17 травня 2019 року він купив земельну ділянку розміром 1000 кв.м.. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17.05.2019 року № 459 приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Питомцем В.А,, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Форма власності приватна, розміром 0.1 га.

В 2019 році він самочинно господарським способом провів будівництво нового житлового будинку, ніяких дозволів він не отримував.

У вересні 2019 року він звернувся до бюро технічної інвентаризації для виготовлення технічного паспорту на об`єкт.

В 2019 році відповідно до діючого законодавства отримав Звіт про проведення технічного обстеження житлового будинку літера А-1 по АДРЕСА_1 , де зазначено, що під час технічного обстеження на предмет визначення можливості або неможливості надійної та безпечної експлуатації були оглянуті основні несучі та огороджувальні конструкції об`єкта і встановлено його готовність до експлуатації.

30.09.2019 року він отримав Інформаційну довідку щодо відповідності місця розташування вимогам державних будівельних норм відділу житлово - комунального господарства, будівництва, містобудування та архітектури, де зазначено, що розміщення житлового будинку відповідає містобудівній документації на місцевому рівні відповідно до схеми генерального плану міста Верхньодніпровська, будівництво об`єктів, розташовано на сельбищній території в зоні житлової забудови, яка включає в себе території для садибної забудови (присадибна ділянка).

Після закінчення будівництва він має на меті отримати документ про право власності на новий об`єкт. Але звернувшись до КП «Верхньодніпровське БТІ» йому було повідомлено, що отримати право власності на нерухоме майно він може лише після введення даного об`єкта в експлуатацію.

Ввести об`єкт нерухомості в експлуатацію він не має можливості, так як відповідно до Порядку введення об`єктів в експлуатацію необхідно отримати довідку з відділу житлово-комунального господарства, будівництва, містобудування та архітектури райдержадміністрації та рішення суду, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідачем будь-яких заперечень з приводу заявлених позовних вимог не надано. Відзиву на позовну заяву не надано.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Між сторонами виникли правовідносини із визнання права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що 17 травня 2019 року позивач купив земельну ділянку розміром 1000 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17.05.2019 року № 459 приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу Питомцем В.А., цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Форма власності приватна, розміром 0.1 га., що підтверджується копією договору купівлі-продажу.

В 2019 році позивач самочинно господарським способом провів будівництво нового житлового будинку, ніяких дозволів для здійснення будівництва він не отримував.

У вересні 2019 року позивач звернувся до КП «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» для виготовлення технічного паспорту на об`єкт. 26.09.2019 року позивачеві був виготовлений технічний паспорт на будинок садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією технічного паспорту

В 2019 році позивач отримав Звіт про проведення технічного обстеження житлового будинку літера А-1 по АДРЕСА_1 , де зазначено, що під час технічного обстеження на предмет визначення можливості або неможливості надійної та безпечної експлуатації були оглянуті основні несучі та огороджувальні конструкції об`єкта і встановлено його готовність до експлуатації.

30.09.2019 року позивач отримав Інформаційну довідку щодо відповідності місця розташування вимогам державних будівельних норм відділу житлово - комунального господарства, будівництва, містобудування та архітектури, де зазначено, що розміщення житлового будинку відповідає містобудівній документації на місцевому рівні відповідно до схеми генерального плану міста Верхньодніпровська, будівництво об`єктів, розташовано на сельбищній території в зоні житлової забудови, яка включає в себе території для садибної забудови (присадибна ділянка).

На даний час позивач має намір зареєструвати право власності на збудований ним будинок з господарськими спорудами.

Проте, позивач не може ввести об`єкт нерухомості в експлуатацію, так як відповідно до Порядку введення об`єктів в експлуатацію необхідно отримати довідку з відділу житлово-комунального господарства, будівництва, містобудування та архітектури райдержадміністрації та рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно з вимогами ч.ч. 1,2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. 34, 35 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», виконання будівельних робіт без відповідного документу, передбаченого цією статтею вважається самочинним будівництвом. Після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними об`єктів, що класом наслідків відповідальності належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1 проводиться шляхом подачі декларації відповідно до Порядку).

Відповідно до вимог ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» - Кабінетом Міністрів України прийнята постанова про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів № 461 від 13.04.2011 року.

Враховуючи, що позивач здійснив будівництво будинку на земельній ділянці, яка придбана ним у приватну власність і яка має призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна земельна ділянка), без отримання будь-яких дозволів, таке будівництво вважається самочинним будівництвом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „ Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки.

Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що проведене позивачем самочинне будівництво на належній йому земельній ділянці, яка має призначення саме для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка), що підтверджується договором купівлі-продажу і витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно з «Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Мінюсту України № 7/5 від 07.02.02р. визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року зазначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Враховуючи, що самочинно збудований позивачем будинок відповідає будівельно-технічним, санітарно - гігієнічним та пожежним вимогам, що розміщення житлового будинку відповідає містобудівній документації на місцевому рівні відповідно до схеми генерального плану міста Верхньодніпровська, будівництво об`єктів, розташовано на сельбищній території в зоні житлової забудови, яка включає в себе території для садибної забудови (присадибна ділянка). Саме будівництво житлового будинку не суперечить державним будівельним нормам, а саме : ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» та ДБН Б.202-5:2011 «Планування та забудова міст. Селищ і функціональних територій. Благоустрій територій».

Також самочинно збудований позивачем будинок не порушує права інших осіб, так як звернень до міської ради з цього приводу не було.

Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження житлового будинку літера А-1 по АДРЕСА_1 , де зазначено, що під час технічного обстеження на предмет визначення можливості або неможливості надійної та безпечної експлуатації були оглянуті основні несучі та огороджувальні конструкції об`єкта і встановлено його готовність до експлуатації

Виходячи із вищевикладеного , суд відповідно до способу захисту невизнаних прав, обраного позивачем, який передбачений ст. 16 ЦК України, та з яким погоджується суд, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, визнавши за позивачем право власності на самочинно збудований садибний житловий будинок - літера А-1, площею 15.8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Суд вважає, що позивач не може в будь-який інший спосіб узаконити самочинне будівництво, оскільки згідно чинного законодавства такі повноваження діяли у органів державного архітектурно-будівельного контролю лише до 31.12.2015 р. Відповідно до п.9 прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», через, що в іншому порядку окрім судового позивач не має можливості захистити свої права

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 770.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв`язку з недотриманням порядку будівництва нового майна.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: комунальне підприємство «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 ), ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на самочинно збудований садибний житловий будинок - літера А-1, площею 15.8 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Витрати по сплаті судового збору в сумі 770.00 грн. покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 ), ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 05 листопада 2019 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 05.11.2019 року

Оприлюднене: 18.11.2019 року

Дата набрання законної сили: 06.12.2019 року