Справа № 477/2064/19
Провадження № 2/477/886/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

04 листопада 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючої у справі судді Полішко В.В., з секретарем - Хлибовою Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за правом представлення,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її прабабуся та бабуся її батька - ОСОБА_4 , яка проживала в будинку разом із її батьком - ОСОБА_5 та дідом ОСОБА_6 в АДРЕСА_4. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), розміром 4,13 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності АТЗТ «Родина», що розташована в АДРЕСА_4, яка належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) від 21 лютого 1997 року серії МК НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення Жовтневої райдержадміністрації від 31 липня 1996 року № 408р.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її рідний батько - ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер рідний дід та батько позивача - ОСОБА_6 . Оскільки він на день смерті проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , тому фактично після її смерті успадкував право на вказану земельну частку (пай).

На день його смерті разом із ним проживали: позивач, співмешканка - ОСОБА_7 , онука - ОСОБА_8 , правники - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , правнучка - ОСОБА_11 . Вона та її сестра - відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 в порядку представлення. Окрім них, спадкоємицею першої черги є її тітка, донька померлого - ОСОБА_3 .

Водночас, в свідоцтві про народження батька ОСОБА_5 в графі «батько» взагалі відсутній запис про батька. За життя дід ОСОБА_6 та бабуся позивача - ОСОБА_7 шлюб не укладали, проте проживали постійно однією сім`єю, в одному будинку по АДРЕСА_1 , вели спільне господарство. При зверненні до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, позивачу було відмовлено в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинний зв`язок між нею та спадкодавцем ОСОБА_6 , а також через розбіжності в написанні по батькові бабусі - ОСОБА_4 . Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на ім`я « ОСОБА_4 », а свідоцтво про смерть видано на « ОСОБА_4 ».

Позивач вказала, що між нею та відповідачами спору щодо спадкового майна немає, оскільки між собою домовилися хто на яке майно у спадщині претендує.

Нині захист її спадкових прав можливий лише шляхом встановлення факту родинних відносин між нею та спадкоємцем та визнання за нею права власності на вищевказане майно в судовому порядку.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з прохання розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. У встановлений законом строк направила до суду відзив на позовну заяву, в якому також вказала, що позовні вимоги своєї сестри - ОСОБА_1 визнає, на спадкове майно, на яке просить визнати право не претендує.

Відповідач - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Подала, у встановленим законом строк відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що між нею, позивачем та іншою племінницею ОСОБА_2 існує домовленість щодо розподілу спадкового майна, тому вона не заперечує щодо визнання права за позивачем на вказану земельну частку (пай).

Третя особа - Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду листа з проханням розглядати справу за відсутністю представника селищної ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів судом встановлено наступне.

Розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області від 31 липня 1996 року № 408р було проведено розпаювання земель акціонерного товариства закритого типу «Родіна» між членами товариства.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок (паїв) документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є відповідний сертифікат на право на земельну частку (пай), що виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Як вбачається з інформації наданій відділом у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 10 липня 2019 року № 569/109-19. згідно з «Книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жовтневою районною державною адміністрацією АТ «Родіна» за ОСОБА_4 за № 6211 зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) від 10 березня 1997 року, серії НОМЕР_2 , який був виданий на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації від 31 липня 1996 року № 4058-р (а.с. 68).

Водночас, дослідивши копію аркушу «Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Жовтневою районною державною адміністрацією АТ «Родіна» (далі - Книга) (а.с. 68 зворотня сторона) судом встановлено, що в Книзі її по батькові ОСОБА_4 вказано « ОСОБА_12 » - через «ь» знак.

Зазначений сертифікат на право на земельну частку (пай) також виданий на ім`я « ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час виготовлення сертифікату на право на земельну частку (пай) було допущено орфографічну помилку при перекладі по батькові особи, якій вона виділена з російської мови «Лукьяновна» на українську. Оскільки, відповідно до українського правопису після букви «к», в імені Лук`ян та у похідних від нього словах, ставиться апостроф.

Крім цього, відповідно до довідки Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 05 грудня 2018 року №1472 ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 з 1960 року та знята з реєстрації 09 лютого 1997 року в зв`язку зі смертю (а.с. 20). В свою чергу, земельна частка (пай) також розташована в АДРЕСА_4. В сертифікаті на право на земельну частку (пай), серії МК, № НОМЕР_1 , місце проживання ОСОБА_4 зазначено АДРЕСА_4. Отже, адреса проживання ОСОБА_4 (на момент видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 ) збігається з адресою проживання особи, що зазначена в сертифікаті.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 та особа, на ім`я якої виданий сертифікат на право на земельну частку (пай), є однією й тією ж особою, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності та, що під час виготовлення сертифікату було допущено орфографічну помилку при перекладі по батькові особи, які цей пай був виділений.

Обставин, які спростовують заявлені вимоги щодо встановлення факту належності ОСОБА_4 в процесі судового розгляду у справі не встановлено. Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис № 7 від 11 лютого 1997 року), згідно зі свідоцтвом про смерть повторно виданим Вітовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 22 листопада 2018 року серії НОМЕР_4 (а.с. 18).

Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді вищевказаної земельної частки (пай).

Відповідно до наданої Вітовською державною нотаріальною конторою Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 20 серпня 2019 року № 601/01-09 спадкова справа згідно з Алфавітними книгами обліку спадкових справ та Спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , державною нотаріальною конторою не заводилася (а.с. 88). Зазначене, також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20 серпня 2019 року № 57283180 інформація щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_13 Лук`янівні відсутня (а.с. 89).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_6 ОСОБА_6 є сином спадкодавця ОСОБА_4 (а.с. 16), що підтверджує факт родинних відносин між ними, як між сином та матір`ю.

На день її смерті, разом із нею, відповідно до довідки Воскресенської селищної ради АДРЕСА_4 від 05 грудня 2018 року №1472 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 : син - ОСОБА_6 , невістка - ОСОБА_7 , онук - ОСОБА_5 , дружина онука - ОСОБА_14 , правнука - ОСОБА_8 , правнука - позивач ОСОБА_1 , син правники - ОСОБА_9 , син правнуки - ОСОБА_10 , донька правнуки - ОСОБА_11 (а.с. 20).

Син ОСОБА_6 , як спадкоємець першої черги, фактично прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_4 , оскільки на час її смерті проживав разом із нею (а.с. 20) та фактично вступив в управління спадковим майно, а тому вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство.

Спадкові правовідносини виникли в 1997 році, а тому судом при вирішені справи застосовані норми ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Спадкоємцями першої черги за законом, у відповідності до частини 1 статті 529 ЦК УРСР є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_6 є спадкоємцем померлої ОСОБА_4 першої черги за законом.

Частиною 1 статті 525 ЦК УРСР встановлено, що день смерті спадкодавця, є часом відкриття спадщини.

Згідно з частиною 1 статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Абзацом 1 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін`юсту України від 14 червня 1994 року № 18/5, зареєстрованого в Мін`юсті України 07 липня 1994 року за № 152/361, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

В якості доказу позивачем надані копії погосподарських книг прочинаючи з 1961 року по 1997 рік, з яких вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 постійно мешкали разом за адресою: АДРЕСА_1 , та зазначені як мати та син.

Таким чином, в силу статей 548, 549 ЦК УРСР, ОСОБА_6 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_4 . Водночас за життя не оформив спадщину.

Отже, зазначена земельна частка (пай),включається до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть видане Вітовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 13 січня 2017 року серії НОМЕР_7 (а.с. 17).

Відповідно до довідки Воскресенської селищної ради АДРЕСА_4 від 21 лютого 2019 року №237 ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 1996 року по 13 січня ІНФОРМАЦІЯ_3 , знятий з реєстрації в зв`язку зі смертю. Разом із ним на день смерті за вказаною адресою були зареєстровані: співмешканка - ОСОБА_7 , син - ОСОБА_5 , невістка - ОСОБА_14 , онука - ОСОБА_8 , онука - позивач ОСОБА_1 , правник - ОСОБА_9 , правнук - ОСОБА_10 , правнука - ОСОБА_11 (а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_5 , згідно зі свідоцтвом про смерть повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції у Миколаївській області від 19 червня 2015 року серії НОМЕР_8 (а.с. 15).

Факт родинних відносин між нею та померлим ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про народження від 18 липня 1987 року, серії НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 30 квітня 2011 року, серії НОМЕР_11 , позивач зареєструвала шлюб 30 квітня 2011 року з ОСОБА_15 , та під час реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с. 13).

Позивач та відповідач - ОСОБА_2 після смерті діда є спадкоємцями за правом представлення.

Водночас, звернувшись до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Краснової С.М. позивачу було відмовлено в оформленні спадщини після смерті ОСОБА_6 , посилаючись на відсутність доказів родинних відноси між нею та померлим.

Так, відповідно до свідоцтва про народження від 27 серпня 1963 року, серії НОМЕР_12 , ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 . В графі «мати» вказана - ОСОБА_7 , в графі «батько» відомості відсутні (а.с. 14).

В якості доказу родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 позивачем надані копії погосподарських книг житлового будинку АДРЕСА_1 за період з 1960 року по 2000 рік, зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 зареєстровані за вказаною адресою та зазначені в них, як син та батько, а також як онука та дід (а.с. 26-63).

Також, в довідках виданих Воскресенською селищною радою АДРЕСА_4 від 05 грудня 2018 року № 1472 та 21 лютого 2019 року № 237 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вказані як батько та син, а також ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , як дід та онука (а.с. 19-20).

04 лютого 2019 року від свідка ОСОБА_18 , яка є рідною сестрою померлого ОСОБА_6 та рідною тіткою ОСОБА_5 до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких вона вказала, що з 1950 року по 1964 рік постійно проживала зі своїм братом ОСОБА_6 , його матір`ю - ОСОБА_4 , його цивільною дружиною - ОСОБА_7 та їх сином - ОСОБА_5 . Крім цього, підтвердила той факт, що ОСОБА_1 є рідною онукою ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_19 , яка проживає по сусідству з родиною ОСОБА_20 та ОСОБА_16 в своїх письмових поясненнях, направлених до суду 04 листопада 2019 року, підтвердила існування родинних відноси між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , як між батьком та сином, а також між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 як дідом та онукою.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 має юридичне значення для позивача, для оформлення в нотаріальному порядку спадщини за законом в порядку представлення, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним батьком ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дідом ОСОБА_1 , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, тому суд вважає заявлені вимоги в цій частині обґрунтованими такими, що підлягають задоволенню.

Дослідивши спадкову справу №73/2017 після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 судом встановлено, що до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Краснової С.М. із заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлого - ОСОБА_3 , якій нотаріусом постановою відмовлено в оформленні спадщини через відсуніть доказів родинних відносин між неї та спадкодавцем. Також, із заявою про прийняття спадщини звернулася позивач ОСОБА_1 , якій вимовлено в оформленні спадщини через розбіжності у написанні по батькові прабаби - ОСОБА_4 в сертифікаті на право на земельну частку (пай) та свідоцтві про смерть, а також не надання доказів родинних відносин між її батьком ОСОБА_5 та спадкодавцем. Одночасно з аналогічною заявою звернувся інший спадкоємець за правом представлення - ОСОБА_2 , якій також відмовлено в оформлення спадщини через відсуніть доказів родинних відносин між її батьком та спадкодавцем.

Так, зі спадкової справи вбачається що у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлого ОСОБА_3 , як спадкоємиця першої черги, а також позивач та її сестра ОСОБА_2 , як спадкоємці за право представлення. Тобто, всі мають право на оформлення спадщини в рівних частках.

Водночас, як вбачається з направлених відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до суду відзивів на позовну заяву та заяв, останні не заперечують щодо задоволення всіх заявлених позовних вимог, визнання за позивачем права на вказану земельну частку (пай) та не претендують на оформлення цього паю. Крім цього, Воскресенська селищна рада Вітовського району Миколаївської області також висловилася щодо визнання позовних вимог.

Згідно зі статтею 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1223 право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1262-1265. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1266 ЦК України встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

За змістом статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Враховуючи, що відповідачі та третя особа направили до суду заяви про визнання позову, та воно не суперечить закону, не порушує прав інших осіб, оскільки інші спадкоємці добровільно узгодили між собою поділ спадкового майна, тим самим відмовилися від прийняття спадщини за законом у вигляді земельної частки (паю) на користь позивача, відсутність спадкоємців, що мають право на обов`язкову частину відсутні, тому на підставі ст. ст. 1218, 1220,1223, 1268 ЦК України, суд визнає заявлені позовні вимоги, таким що підлягає задоволенню

Керуючись статями 258, 259, 263, 265, 319, 354-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дідом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданий Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 21 лютого 1997 року на підставі рішення Жовтневої районної державної адміністрації від 31 липня 1996 року за № 408-р, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №6211, на земельну ділянку частку (пай) серії, площею 4,13 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебувала у колективній власності акціонерного товариства закритого типу «Родіна» в с. Пересадівка Жовтневого району Миколаївської області, на ім`я ОСОБА_4 , належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право на земельну частку (пай) площею 4,13 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебувала у колективній власності акціонерного товариства закритого типу «Родіна» в с. Пересадівка Жовтневого району Миколаївської області, що належала померлій ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_2 , виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 21 лютого 1997 року на підставі рішення Жовтневої районної державної адміністрації від 31 липня 1996 року за № 408-р, на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №6211, в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис про смерть № 13 складений Вітовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 13 січня 2017 року), який фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про смерть № 7, складений виконавчим комітетом Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області 11 лютого 1997 року), за правом представлення після смерті батька - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про смерть № 31, складений виконавчим комітетом Пересадівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області 19 вересня 2009 року).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 ;

представник позивача - ОСОБА_21 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_14 ;

відповідач - ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_15 ;

третя особа - Воскресенська об`єднана територіальна громада Вітовського району Миколаївської області, адреса: вул. Соборна, 86, смт. Воскресенське Вітовського району Миколаївської області, .

Повний текст рішення складено та підписано 14 листопада 2019 року.

Суддя В.В. Полішко