ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 501/1583/16-ц

провадження № 61-33191 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на рішення апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2017 року в складі колегії суддів Черевка П. М., Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд визнати договір № 581236-GR/2015 від 20.03.2015 року про приєднання до договірних умов та правил відкриття та обслуговування ПАТ «Банк «Київська Русь» поточних рахунків фізичних осіб, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів - платіжних карток, що укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 , недійсним нікчемним з моменту його укладення.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що угода між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 . укладена керівником банку після призначення уповноваженої особи Фонду, а тому відповідно до вимог частини третьої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є нікчемною, проте відповідач оспорює її нікчемність.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 18 листопада 2016 року позов задоволено, визнано заяву-договір від 20 березня 2015 року № 581236-GR/2015 про приєднання до договірних умов та правил відкриття та обслуговування ПАТ «Банк «Київська Русь» поточних рахунків фізичних осіб, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів - платіжних карток, що укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 , недійсним, нікчемним з моменту його укладення.

Суд першої інстанції виходив із того, що договір підписав від імені ПАТ «Банк «Київська Русь» керівник Чорноморської філії після призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому договір є нікчемним.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 листопада 2016 рокускасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1 про визнання договору банківського рахунку недійсним відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що позивач просив визнати договір недійсним та нікчемним одночасно, що є взаємовиключними вимогами, тому необхідно відмовити у задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У липні 2017 року ПАТ «Банк «Київська Русь» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказане судове рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2019 року дану справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржуване судове рішення як таке, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Зазначає, що законом передбачено визнання правочину недійсним.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

17 листопада 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на дану касаційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд відхилити касаційну скаргу та залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідно до постанови правління НБУ від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19 березня 2015 року прийнято рішення № 61 про запровадження з 20 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь».

20 березня 2015 року ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі керуючого Припортовим відділенням Чорноморської філії ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності від 11 червня 2012 року № 461, уклали договір № 581236-GR/2015 про приєднання до договірних умов та правил відкриття та обслуговування ПАТ «Банк «Київська Русь» поточних рахунків фізичних осіб, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів - платіжних карток.

Предметом договору є відкриття та обслуговування банком поточного рахунка клієнта № НОМЕР_1 з можливістю використання електронних платіжних засобів - платіжних карток, та видача клієнтові платіжної картки.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17.

У касаційній скарзі позивач обґрунтовував своє звернення до суду з позовом перебуванням на розгляді в адміністративних судах справи № 815/4738/15 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Київська Русь», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, а саме зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника за договором № 5811236-GR/2015 від 20 березня 2015 року, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк «Київська Русь» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Саме в межах цієї справи, яка стосується правових наслідків недійсного правочину, суд має перевірити відповідні доводи та підтвердити чи спростувати обставину нікчемності правочину.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 412 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене касаційна скарга уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» підлягає задоволенню частково, рішення апеляційного суду - зміні шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 22 червня 2017 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук