РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ніколаєнко І.В.,

за участю секретаря Медведєвої Я.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін в судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 14869, 44 грн. В обґрунтуванні позову посилається на те, що 13.07.2015 р. між Акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № б/н на загальну суму 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим, станом на 15.07.2019 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 14869, 44 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5708,16 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 3004,14 гривень, нарахованої пені за прострочене зобов`язання в розмірі 4122,88 гривень, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень в розмірі 850 гривень, штрафу (фіксована частина) 500 гривень, штрафу (процентна складова) в розмірі 684,26 гривень.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2019 року по справі відкрито спрощене позовне провадження, без виклику сторін.

Згідно зі ст. 274 ЦПК України дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення відповідача проти розгляду справи в поряду спрощеного позовного провадження не надходили.

В судове засідання представник позивача не з`явився, просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку.

15.10.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої відповідач зазначає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме Умови та правила надання банківських послуг, Витяг з "Тарифів Банку" розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, тобто банку, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Витяг з "Тарифів Банку", які містяться в матеріалах справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису. Тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 13 липня 2015 року шляхом підписання заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Також до матеріалів справи додано Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 13.07.2015 року, станом на 31.08.2015 р., в якому зазначено сума заборгованості - 1184,26 гривень. Але відповідно до приписів ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється три роки. Таким чином, за даною вимогою станом на день подачі позову - 05.08.2019 року строк позовної давності сплив та позивач втратив право на стягнення вищезазначеної суми.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

13.07.2015 р. між ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладений договір на отримання кредиту у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплою відсотків за користування кредитом.

Як вбачається з розрахунку за кредитним договором б/н від 13.07.2015 р. за ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 15.07.2019 року утворилась заборгованість в розмірі

14869, 44 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5708,16 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 3004,14 гривень, нарахованої пені за прострочене зобов`язання в розмірі 4122,88 гривень, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень в розмірі 850 гривень, штрафу (фіксована частина) 500 гривень, штрафу (процентна складова) в розмірі 684,26 гривень.

Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом відповідно до вимог ч. 1 ст.611,ч.1 ст.612 ЦК України.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв`язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов`язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу(фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 684,26 грн. відсутні, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають задоволенню частково, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 13.07.2015 р. станом на 15.07.2019 р., що складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5708,16 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 3004,14 гривень, нарахованої пені за прострочене зобов`язання в розмірі 4122,88 гривень, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень в розмірі 850 гривень, а всього 13685, 18 гривень.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265, 279, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 526, 615, 1048-1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 13685,18 гривень.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ПАТ «ПРИВАТБАНК» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн./одну тисячу дев`ятсот двадцять одну грн. /

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.11.2019 року.

Суддя Ніколаєнко І.В.