КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача Сліпченка О.І., Сушко Л.П., Гуля В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року у справі за позовом Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат, трьох відсотків річних,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2016 року Комунальне Підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (надалі КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району») звернулось з вищевказинм позовом, який обґрунтовано тим, що відповідачкою не сплачувались кошти за надані їй комунальні послуги по обслуговуванню будинку, прибудинкової території та комунальні послуги по нежитловому приміщенню за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим станом на 20 січня 2015р. у відповідачки виникла заборгованість, що стало підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за період часу з 31 березня 2012р. по 27 червня 2014р. у розмірі 20380,95 грн. (основна сума заборгованості - 15876,26 грн.; інфляційні нарахування - 3769,39 грн., 3,0 % річних - 735,3 грн.) та судові витрати у розмірі 1378,0 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 8504 грн. 98 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що місцевий суд не врахував того, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що відповідач є власником або ж користувачем приміщення, де позивачем надаються комунальні послуги.

Крім того, зауважує, що позивач у своїх вимогам просив стягнути заборгованість за цілу будівлю, яка являється п`ятиповерховим житловим будинком.

Вказує, що розрахунок інфляційних втрат щодо заборгованість проведене позивачем невірно.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач не погоджується з доводами апелянта та вважає, що факт користування відповідачем приміщенням є підтвердженим, а заборгованість нарахована вірно.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач здійснює надання житлово-комунальних послуг до помешкання, яке було в користуванні відповідачки, а остання отримує та користується даними послугами та відповідно зобов`язана здійснювати оплату наданих житлово-комунальних послуг.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, щоКомунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22 вересня 2011р. №24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового фонду господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківської районної у м. Києві державною адміністрацією 31 жовтня 2001р.

Відповідно до п. 2.1 Статуту, предметом діяльності позивача є: забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів укладених підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених підприємством безпосередньо зі споживачами послуг).

Відповідно до ч.1 ст 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звернувшись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 вказує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що вона користувалась послугами позивача.

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства.

Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Як вже було вище зазначено, відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводи відповідача, щодо відсутності доказів на підтвердження наявності цивільних прав і обов`язків між позивачем та відповідачем заслуговують на увагу.

КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» не надало жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно являється користувачем приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, позивачем була надана роздруківка з веб-сайту, щодо можливого розміщення за вказаною адресою офісу ТОВ «Українські торговельні марки», де ОСОБА_1 являється керівником.

Вище зазначена інформація жодним чином не може вказувати, що саме відповідач являється орендарем та користувачем приміщення за АДРЕСА_1 , а навпаки може вказувати протилежне.

Крім того, матеріали справи не містять інформації, щодо права власності на вищевказане приміщення.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що місцевим судом було невірно з`ясовано обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови у задоволенні позову - на позивача.

Відповідно до задоволених позовних вимог, судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції, який повинен бути покладений на позивача складає 2067 грн. 93 коп.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району»() на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 2067 (дві тисячі шістдесят сім) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: