22-ц/804/3046/19
242/816/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 242/816/17

Номер провадження 22-ц/804/3046/19

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Кочегарової Л.М., Попової С.А.

секретар Герасимова Г.Є.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «СБЕРБАНК»,

відповідачі ОСОБА_1

Сбєжнєва ОСОБА_2

ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 ,

розглянувши в судовому засіданні з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СБЕРБАНК», в особі представника Кирийчук Ірини Михайлівни,

на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 02 вересня 2019 року, у складі судді Владимирської І.М.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «СБЕРБАНК»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області,

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК», найменування якого змінено на Акціонерне товариство «СБЕРБАНК» (далі - АТ«СБЕРБАНК» або Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 , в якому просило стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 24766-ФО/2013/22 від 23 травня 2013 року (далі - кредитний договір) в сумі 177 822,56 грн., що станом на 15 лютого 2017 року складається з заборгованості за кредитом 101 665,61 грн., процентів за користування кредитом 76 156,95 грн.

В мотивування позову зазначило, що 23 травня 2013 року між ПАТ «Дочірний банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_5 було укладено Кредитний договір 324766-ФО/2013/22, відповідно до якого Банк надав, а відповідач отримав кредитні кошти на загальну суму 129 200,00 грн., під 24,44 % річних на придбання об`єкту нерухомості, з кінцевим терміном повернення кредиту 22 травня 2018 року.

Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконує, кредитні кошти не повертає та не сплачує проценти нараховані за цим договором.

13 грудня 2016 року Банк, відповідно до пунктів 8.3., 8.4. кредитного договору, направив ОСОБА_5 вимогу, щодо дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитом, яка повернулася у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Позивач просив задовольнити позов та відшкодувати витрати по сплаті судового збору.

В травні 2018 року ПАТ «СБАРБАНК» звернулось до суду із заявою про залучення до справи правонаступників за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача ОСОБА_5 його спадкоємців : ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , 2006 року народження та ОСОБА_4 , які прийняли спадщину, посилаючись на те, що в процесі розгляду справи стало відомо, що відповідач ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 30 травня 2017 року Банк направив претензію до нотаріальної контори з вимогами до спадкоємців ОСОБА_5 на суму 178516,51 грн.

Уточнив вимоги, з урахуванням розміру часток спадкоємців, АТ «СБЕРБАНК» просило стягнути, як з спадкоємців позичальника, заборгованість за кредитним договором у розмірі: з ОСОБА_1 44 170,16 грн., з ОСОБА_4 88 340,33 грн., з ОСОБА_1 , як законного представника малолітнього ОСОБА_3 ,. заборгованість за кредитним договором у розмірі 44 170,16 грн., судовий збір у розмірі 2667,34 грн. та понесені витрати на здійснення незалежної оцінки майна у розмірі 2500,00 грн.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 02 вересня 2019 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації м.Авдіївка Донецької області, про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням, позивач АТ «СБЕРБАНК», в особі його представника ОСОБА_6 , подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи та неправильне застосування норм процесуального права та матеріального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що аргументуючи відмову у задоволенні позовних вимог суд дійшов помилкових висновків про те, що нотаріус не міг довести до відома спадкоємців про подану претензію, з посиланням на те, що позивачем пред`явлено вимогу кредитора 30 травня 2017 року, а із заявами про прийняття спадщини спадкоємці звернулись 04 липня 2017 року, та що таким чином нотаріус позбавлений можливості довести до відома спадкоємців про подану претензію, оскільки саме на підставі претензії Банку була заведена спадкова справа, яка відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, після відкриття спадщини може бути заведена лише один раз.

Заяви про прийняття спадщини всіх спадкоємців були подані безпосередньо в рамках конкретної спадкової справи № 10/2017, заведеної на підставі претензії АТ «СБАРБАНК» по факту смерті позичальника Авдіївською державною нотаріальною конторою, до якої звернулись спадкоємці із заявою про прийняття спадщини.

Висновок суду першої інстанції про те, що АТ «СБЕРБАНК», як кредитор спадкодавця, який протягом строку, передбаченого статтею 1281 ЦК України від дня відкриття спадщини, не пред`явив вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, позбавляються права такої вимоги, є помилковим. Банк пред`явив вимогу кредитора за місцем відкриття спадщини у строк, визначений частиною 2 статті 1281 ЦК України, який є присічним, преклюзивним строком.

Відповідачі не повідомляли позивача про звернення до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини і про отримання свідоцтва про право на спадщину, а тому позивач не міг повідомляти конкретних спадкоємців після 04 липня 2017 року, але в термін до вересня 2017 року про свої вимоги, оскільки коло цих спадкоємців не було відомо позивачу.

Ототожнивши направлення відповідачам вимоги про погашення заборгованості 22 лютого 2018 року з вимогою в порядку статті 1281 ЦК України, суд припустився хибних висновків, оскільки відповідні вимоги про погашення боргу (в яких зазначено про пред`явлення вимоги кредитора 30 травня 2017 року за місцем відкриття спадщини і обґрунтування наявності боргу по кредитному договору у відповідачів) є виключно досудовими вимогами та були направлені для реалізації можливості досудового врегулювання спору, а саме до розгляду заяви позивача про залучення правонаступників боржника, які не виконали свої зобов`язання.

Відповідачі успадкували майно, вартість якого перевищує розмір боргу перед кредитором, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Суд послався в рішенні на норми Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, яка втратила чинність та не діяла в період спірних правовідносин.

Відповідно до положень статті 360 ЦПК України відповідачами до суду апеляційної інстанції відзиву не подано.

Відповідно до положень ст.372 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу за відсутності відповідачів,та представника третьої особи, які в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (т.3 а.с.52 -59). Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі їх предстанвика (т.3 а.с.51).

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника позивача АТ «СБЕРБАНК» - Кирийчук І.М., яка просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню повністю з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак вказаним вимогам рішення суду першої інстанції повністю не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.05.2013 року між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_5 був укладений Кредитний договір № 24766-ФО/2013/22, за умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 129200 грн., відповідно до 1.3. на поточні потреби, з процентною ставкою 24,44 % річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення до 22.05.2018 року.

Згідно меморіального ордера № 33142268 від 23.05.2013 року, АТ «Сбербанк» видав кредит ОСОБА_5 у розмірі 129 200,00 грн., згідно кредитного договору № 24766-ФО/2013/22 від 23.05.13 та заяви ОСОБА_5

23.05.2013 р. між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Авдіївського міського нотаріального округу Василенко В.А., відповідно до умов якого Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку майно, а саме: трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що АДРЕСА_2 за АДРЕСА_3 . Відповідно п. 3.2 вказаного договору на дату укладання Договору заставна вартість Предмету іпотеки становить 258 400 грн.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 14.03.2017 року, виданого Авдіївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно матеріалів копії спадкової справи, заведеної до майна померлого 04.-06 березня 2017 року ОСОБА_5 , наданої Авдіївською державною нотаріальною конторою, з претензією № 5615/4/28-1 від 30.05.2017 року до спадкоємців ОСОБА_5 звернулось ПАТ «Сбарбанк» до Шахтарської державної нотаріальної контори, яка зареєстрована за № 26 від 07.06.2017 року; з заявою № 30 від 04.07.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Авдіївської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; з заявою № 31 від 04.07.2017 року до Авдіївської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_7 про відмову від прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь матері спадкодавця ОСОБА_4 ; з заявою № 32 від 04.07.2017 року до приватного нотаріуса Авдіївського міського нотаріального округу Донецької області звернулась ОСОБА_4 про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

22.02.2018 року ПАТ «Сбербанк» направив Єрьоміній О.О., Сбєжнєвій Л.Д ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , яка є законним представником ОСОБА_3 , вимогу про погашення заборгованості ОСОБА_5 на суму 177822,56 грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.09.2019 року № 179464654, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 1/4 частка, ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності 1/2 частка, та ОСОБА_3 1/4 частка.

Згідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості житлової нерухомості від 05.02.2019 року, який виконано ТОВ «Консалтингова компанія «Бі.ЕФ.СІ», ринкова вартість трьохкімнатної квартири АДРЕСА_5 , складає 351 023 грн. 00 коп.( а.с. 178-196).

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що ПАТ "Сбербанк" скористався своїм правом вимоги до спадкоємця, направивши до Шахтарської державної нотаріальної контори 30.05.2017 року претензію кредитора, яка надійшла 07.06.2017 року, та дійшов висновку, що вказана претензія подана кредитором до прийняття спадщини спадкоємцями, оскільки заяви від спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про прийняття спадщини до нотаріуса надійшли вже після подання кредитором претензії до спадкоємців, а саме 04.07.2017 року, та нотаріус не міг довести до відома спадкоємців про подану ПАТ "Сбербанк" претензію. В матеріалах спадкової справи відсутні будь-які дані про доведення до відома спадкоємців про претензію кредитора.

Судом не прийнято факт направлення вищевказаної претензії до нотаріальної контори, як доказ вчасного звернення кредитора спадкодавця з вимогою до спадкоємців про повернення боргу.

Суд також дійшов висновку, що ПАТ «Сбербанк», знаючи ще в травні 2017 року про відкриття спадщини після смерті позичальника ОСОБА_5 , направив вимогу до спадкоємців про погашення заборгованості після спливу шести місяців, а саме 22 лютого 2018 року, чим порушив строки пред`явлення свої вимоги до спадкоємців, що позбавляє його права вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 .

З таким висновком апеляційний суд не може погодитись повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

23.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії», найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК», а в подальшому найменування Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК» змінено на Акціонерне товариство «СБЕРБАНК» (т.1 а.с.27-29, 174-181), та ОСОБА_5 був укладений Кредитний договір № 24766-ФО/2013/22 (далі кредитний договір), за умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 129200 грн. з процентною ставкою 24,44 % річних за користування кредитом, із кінцевим терміном повернення до 22 травня 2018 року (т.1 а.с. 6-18, т.2 а.с.165). Тип процентної ставки, що застосовується за цим договором визначено, як змінювана процентна ставка та визначені умови подальшого перегляду та встановлення нового розміру змінюваної процентної ставки, максимальний розмір якої дорівнюється 28% (п.1.2. кредитного договору).

Відповідно до п.1.1. кредитного договору позичальник зобов`язався прийняти кредит, використовувати його за цільовим призначенням, та повернути кредит Банку, а також сплатити Банку проценти за користування кредитом, інші передбачені цим договором платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.

За п.8.3. кредитного договору Банк передбачені умови, за якими Банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, чим скористався Банк, направив 13 грудня 2016 року ОСОБА_5 повідомлення-вимогу та запропонував в строк не пізніше 60 календарних днів з дати отримання даної вимоги сплатити заборгованість, яка виникла станом на 12 грудня 2016 року в сумі 172682,80 грн.(т.1 а.с.20-22).

24 лютого 2017 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 15 лютого 2017 року, яка складається з заборгованості за кредитом 101665,61 грн., за процентами за користування кредитом 76156,95 грн. (т.1 а.с. 1-2, 4, 57).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача в суді, під час розгляду справи стало відомо від спадкоємиці ОСОБА_9 про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальника ОСОБА_5 та нею було надано Банку копію свідоцтва про смерть останнього (т.1 а.с.36).

Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавці.

Останнє місце проживання ОСОБА_5 було за адресою: АДРЕСА_4 , що вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 (т.1 а.с.91-108).

30 травня 2017 року Банк направив претензію до спадкоємців ОСОБА_5 на суму 178516,51 грн. за місцем відкриття спадщини до Шахтарської державної нотаріальної контори Донецької області, яка виконувала обов`язки державного нотаріуса Авдіївської державної нотаріальної контори (т.1 а.с. 92).

Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року(далі Порядок) зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.

Відповідно до відповіді Авдіївської державної нотаріальної контори від 07 червня 2017 року № 102/10/2017 року, яка надійшла до АТ «СБЕРБАНК» 13 червня 2017 року, Банк було повідомлено про заведення спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 на підставі поданої Банком претензії від 30 травня 2017 року та зазначено про необхідність сплати за отримання витягу зі спадкового реєстру. Зазначений витяг, що підтверджує реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи, заведеної до майна померлого ОСОБА_5 , було отримано Банком, з якого вбачається реєстрація 07 червня 2017 року спадкової справи № 10/2017 (т.1 а.с.66, 67).

Відповідно до відповіді Авдіївської державної нотаріальної контори від 19 вересня 2017 року № 198/01-09 з претензією до спадкоємців ОСОБА_5 07 червня 2017 року до нотконтори звернулося ПАТ «СБЕРБАНК». Заяви про прийняття спадщини подали дружина померлого ОСОБА_1 та мати- ОСОБА_4 Батько спадкодавця ОСОБА_7 відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4 .. Крім зазначених, спадкоємцем є малолітній син ОСОБА_5 ОСОБА_3 , 2006 року народження, від імені якого заяви про відмову від прийняття спадщини не видавалися (т.1 а.с. 46-48).

31 жовтня 2017 року Банк звернувся до суду з заявою про залучення до справи в якості правонаступників на стороні відповідача - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Крім того, 05 лютого 2018 року Банк повторно звернувся до суду з заявою про залучення до справи в якості правонаступників на стороні відповідача вказаних осіб, та ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 (т.1 а.с.72 -73, 122-123).

Ухвалою Селидівського міського суду від 21 серпня 2018 року до участі у даній справі у якості правонаступників померлого ОСОБА_5 залучено ОСОБА_1 , яка також діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т.1 а.с.171).

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За положеннями частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою (стаття 608 ЦК України).

Отже, зобов`язання, що виникають на підставі кредитного договору за життя спадкодавця, не є такими, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця та не припиняються внаслідок його смерті, а тому входять до складу спадщини.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Разом з тим зазначена норма застосовується в разі дотримання кредитором статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 ЦК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

Норма статті 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг.

При цьому вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений статтею 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів спадкодавця.

Таким чином, пред`явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса не суперечить положенням частини другої статті 1281 ЦК України.

На відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

З огляду на те, що Банк пред`явив вимогу кредитора до спадкоємців ОСОБА_5 за місцем відкриття спадщини у строк, визначений частиною 2 статті 1281 ЦК України, а саме протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, висновок суду першої інстанції про те, що позивач, як кредитор спадкодавця, який протягом строку, визначеного вказаною нормою, не пред`явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину - ОСОБА_1 , діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а відтак позбавляється права вимоги до останніх, є помилковим.

Саме за претензією кредитора (позивача по справі) до спадкоємців ОСОБА_5 від 30 травня 2017 року, нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 10/2017 щодо майна померлого ОСОБА_5 , та заяви спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про прийняття спадщини, а також заява спадкоємця ОСОБА_7 про відмову від спадщини на користь ОСОБА_4 , були прийняти нотаріусом безпосередньо в рамках вказаної спадкової справи.

Висновок суду про те, що нотаріус не міг довести до відома спадкоємців про подану АТ «СБЕРБАНК» претензію, не відповідає обставинам, оскільки як вбачається з матеріалів спадкової справи № 10/2017 щодо майна померлого ОСОБА_5 , зазначена претензія Банку до спадкоємців ОСОБА_5 від 30 травня 2017 року знаходилась в матеріалах спадкової справи на час подання 04 липня 2017 року спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_4 заяв про прийняття спадщини.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що надходячи висновку про відсутність у нотаріуса можливості довести до відома спадкоємців подану Банком претензію, суд першої інстанції застосував положення Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій України, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року 20/5, яка на час виникнення спірних правовідносин, втратила чинність.

Необгрунтованим є висновок суду щодо пропуску Банком строку пред`явлення вимоги до спадкоємців, посилаючись на направлену позивачем 22 лютого 2018 року вимогу про погашення заборгованості, ототожнивши її з вимогою в порядку статті 1281 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 2018 року Банк направив ОСОБА_1 особисто та як представнику ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вимогу про погашення заборгованості, яка складається з невиконаних ОСОБА_5 зобов`язань за кредитним договором (т.1 а.с.141).

Пред`являючи зазначену вимогу, позивач послався на те, що у зв`язку зі смертю позичальника (4-6 березня 2017 року) Банком 30 травня 2017 року була пред`явлена вимога до нотаріальної контори спадкоємцям позичальника та запропоновано сплатити суму заборгованості та попереджено про те, що у разі несплати суми боргу, Банк вимушений буде звернутися до суду щодо сплати боргу в примусовому порядку.

В апеляційному сулі представник позивача пояснила, що зазначена вимога була направлена відповідачам для реалізації можливості досудового врегулювання спору, а саме до розгляду судом заяви позивача про залучення правонаступників боржника, які були залучені до справи ухвалою суду від 21 серпня 2018 року.

Отже, жодна норма законодавства не обмежує позивача направити вимогу про усунення порушення до особи, яка має невиконані зобов`язання та скористатись правом досудового врегулювання спору.

Неприйняття судом факту своєчасного (30 травня 2017 року) направлення вимоги, як доказу вчасного звернення кредитора спадкодавця до спадкоємців ОСОБА_5 , привело до ухвалення помилкового рішення, оскільки судом неправильно застосовані норми матеріального права, та яке підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог Банку.

Спадкоємцями боржника ОСОБА_5 , які є такими, що прийняли спадщину, є його дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 (т.1 а.с.92-106).

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 23 листопада 2018 року заборгованість за кредитним договором становить 176 680 грн. 65 коп., з яких: 101 665 грн. 61 коп.- заборгованість за кредитом; 75 015 грн. 04. коп. проценти за користування кредитом (т.2 а.с.18).

Як роз`яснено у пункті 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Зазначений розрахунок проведений відповідно до умов кредитного договору та складається з заборгованості за кредитом та процентами, нарахованих за період з 10 червня 2014 року по 03 березня 2017 року, тобто за життя боржника. Після смерті ОСОБА_5 Банк перестав нараховувати проценти за користування кредитом.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуженні об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21 листопада 2018 року № 146204045 вбачається, що свідоцтво про право на спадщину, яка складається з трикімнатної квартири АДРЕСА_6 отримали: в ? частки ОСОБА_1 , в ? частки ОСОБА_4 , в ? частки ОСОБА_3 (т.2 а.с.167, 168).

Отже, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , відповідно до положень статті 1282 ЦК України, як спадкоємці боржника ОСОБА_5 , зобов`язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаній задовольнити вимоги Банку особисто, в розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку ринкової вартості житлової нерухомості, вартість квартири АДРЕСА_6 , станом на 05 лютого 2019 року становить 351023 гривні, що значно перевищує розмір боргу перед кредиторами (т.2 а.с. 178 - 196).

З огляду на наведене вище, з відповідачів на користь Банку, відповідно до частки у спадщині, підлягає стягненню сума боргу, а саме з ОСОБА_1 - 44170 грн. 16 коп. (1/4 частка від 176 680 грн. 65 коп.), з ОСОБА_4 88340 грн. 33 коп. (1/2 частка від 176 680 грн. 65 коп.), та з ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 - 44170 грн. 17 коп. (1/4 частка від 176 680 грн. 65 коп.).

Враховуючи, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи та при неправильному тлумаченні статтей 1281, 1282 ЦК України, судове рішення не може вважатись законними і обґрунтованими, а тому підлягає скасуванню в повному обсязі з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Оскільки апеляційний суд вважає, що заборгованість за кредитним договором у відповідній частці підлягає стягненню з спадкоємця ОСОБА_3 , в особі його представника ОСОБА_1 , апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, та також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

При зверненні з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2667,34 грн. (т.1 а.с. 3). Звертаючись з апеляційною скаргою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4001,01 грн. (т.3 а.с. 6).

Для з`ясування питання щодо вартості отриманого відповідачами у спадщину майна, позивачем здійснено оплату за проведення оцінки спадкової квартири у розмірі 2500 грн. (т.2 а.с.166).

Враховуючи, що позов АТ «СБЕРБАНК» підлягає задоволенню, з відповідачів на користь Банку підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору та витрат за проведення оцінки майна пропорційно розміру задоволених вимог. А саме, з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , у відшкодування витрат по сплаті судового збору, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції по 1667 грн.09 копійок з кожного (1/4 частка від 6668,35 грн. (2667,34 грн. + 4001,01 грн.), у відшкодування витрат понесених у зв`язку з оцінкою спадкового майна по 625 грн. з кожного ( ? частка від 2500 грн.); з ОСОБА_4 - у відшкодування витрат по сплаті судового збору, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції 3334,18 грн. (1/2 частка від 6668,35 грн. (2667,34 грн. + 4001,01 грн.), у відшкодування витрат понесених у зв`язку з оцінкою спадкового майна 1250 грн. ( ? частка від 2500 грн.).

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СБЕРБАНК», в особі представника Кирийчук Ірини Михайлівни, задовольнити частково.

Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 02 вересня 2019 року скасувати повністю.

Позов Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 ) на користь Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» (01601 м.Київ, вулиця Володимирська,46, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 44170 (сорок чотири тисячі сто сімдесят) гривень 17 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_8 ) на користь Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» (01601 м.Київ, вулиця Володимирська,46, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 88340 (вісімдесят вісім тисяч триста сорок) гривень 33 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 ) на користь Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» (01601м.Київ, вулиця Володимирська,46, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 44170 (сорок чотири тисячі сто сімдесят) гривень 17 копійок.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , у відшкодування судового збору, понесеного у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції по 1667 (одна тисяча шістсот шістдесят сім) гривень 09 копійок з кожного, у відшкодування витрат понесених у зв`язку з оцінкою спадкового майна по 625 (шістсот двадцять п`ять) гривень з кожного.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «СБЕРБАНК» з ОСОБА_4 у відшкодування судового збору, понесеного у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції 3334 (три тисячі триста тридцять чотири) гривні 18 копійок, у відшкодування витрат понесених у зв`язку з оцінкою спадкового майна 1250 (одну тисячу двісті п`ятдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 15 листопада 2019 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

Л.М.Кочегарова

С.А.Попова