Справа № 462/970/18 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/1297/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ФОП ОСОБА_1 . - ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 01 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01 березня 2019 року клопотання представника позивача ОСОБА_6 про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задоволено.

Стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 11 000 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалу суду оскаржив Фізична особа підприємець ОСОБА_5

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11 000 грн є завищеними та необґрунтованими. Такі витрати на правову допомогу не розшифровані, не зазначено яку саме правову допомогу надав адвокат клієнту, її вид та обсяг, відсутній акт про виконану адвокатом на той час роботу, спосіб розрахунку таких витрат. Вказує, що наданий позивачем договір про надання правової допомоги від 10.10.2017 не може бути доказом надання правової допомоги, так як в ньому не зазначено, що допомога надається саме у цій справі, не прописано порядок та форми розрахунків, не вказано гонорар адвоката за представництво у суді, підготовку справи до розгляду, збір доказів та ін., а також не вказано термін на який укладено даний договір. Крім цього зазначає, що судом першої інстанції було ухвалено процесуальний документ за наслідками розподілу судових витрат, який не передбачено ЦПК України. Просить ухвалу суду скасувати.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, покликаючись на доводи, викладені у скарзі, ОСОБА_3 та його представник - ОСОБА_6 . заперечили проти задоволення апеляційної скарги, покликаючись на двори, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів.

Згідно із ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, наякі сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами,якібули досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала таким вимогам не повністю відповідає.

З матеріалів справи вбачається,рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27 лютого 2019 року за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 43898 гривень 70 копійок майнової шкоди.

Стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 500 гривень 00 копійок моральної шкоди.

Стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1604 гривні 80 копійок судових витрат

Постановою Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 лютого 2019 року залишено без змін.

Згідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу належить довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2017 між ОСОБА_3 та Адвокатським об`єднанням «Мицик та партнери» було укладено договір про надання правової допомоги(том №1 а.с. 94-95). Згідно пункту 3.1 цього договору, правова допомога, передбачена предметом цього договору, оплачується відповідно до акту виконаних робіт.

Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт(наданих послуг), виконаних адвокатом,та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу надано акт виконаних робіт від 16.02.2018(том№1 а.с.247), акт виконаних робіт від 27.02.2019 та квитанції про сплату витрат на надання правової допомоги(том№1 а.с. 249).

Згідно з актом виконаних робіт від 16.02.2019, виконавцем в інтересах клієнта, згідно Договору, виконано зобов`язання:

-надання консультацій та узгодження правової позиції- 1,5 год.;

-вивчення документів з приводу страхового відшкодування та ознайомлення з матеріалами справи 1,5 год.;

-консультації з судовим експертом з приводу експертного автотоварознавчого дослідження - 1 год.;

-складання адвокатських запитів ФОП ОСОБА_5 та Головного управління ДФС у Тернопільській області - 2 год.;

-складання позовної заяви - 4 год.

Сторони домовились, що вартість виконаних робіт згідно умов договору становила 5000 грн.

Згідно з актом виконаних робіт від 27.02.2019, виконавцем в інтересах клієнта, згідно Договору, виконано зобов`язання:

-складання адвокатськиї запитів до Державної служби України з безпеки на транспорті, ТзОВ «ГАЛ-ВСЕСВІТ та Калинівського районного суду Вінницької області - 3 год;

-складання двох клопотань про витребування документів, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з висновком сторін, а також клопотання про ознайомлення з матеріалами справи - 4 год.;

-ознайомлення з доказами, які були витребовані судом від ФОП ОСОБА_5. та Головного управління ДФС у Тернопільській області - 1 год.;

-участь у судових засіданнях від 13.07.2018, 05.09.2018, 17.01.2019, 27.02.2019 - 4 год.

Сторони домовились, що вартість виконаних робіт згідно умов договору становила 6000 грн.

В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу надано квитанцію про оплату від 28.02.2019, квитанція від 06.09.2018, квитанція від 20.02.2018(том №1 а.с. 249).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом при вирішенні питання стягнення витрат на правничу допомогу було обґрунтовано та правомірно оцінено витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів на підтвердження фактичних витрат позивача на послуги адвоката.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 43898,70 грн майнової шкоди, 2000 грн моральної шкоди.

Фактично рішенням було стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 43898 гривень 70 копійок майнової шкоди.

Стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 500 гривень 00 копійок моральної шкоди.

Отже, суд задоволив позовні вимоги частково, тому витрати на професійну правничу допомогу потрібно розподілити пропорційно розміру задоволених позовних вимог та стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 6875 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 01 березня 2019 року скасувати, ухвалити нову постанову.

Заяву представника позивача ОСОБА_6 про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 6875 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 15.11.2019

Головуючий

Судді