П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019року м. Київ

Справа № 356/11/17

Провадження: № 22-ц/824/14283/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,

секретар Гулієв М.Д.о,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс»

на рішення Березанського районного суду Київської області від 04 липня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Лялик Р.М.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 03 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»), та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 10 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом строком до 03 листопада 2009 року. Цього ж дня на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором сторони уклали іпотечні договори, предметом якого є земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступив ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відповідно до договору факторингу № 15 та договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до відповідача за зобов`язаннями за кредитним договором та іпотечним договором від 03 листопада 2006 року. ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 09 грудня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 596 124 грн 90 коп. В рахунок погашення вказаної заборгованості ТОВ «ФК «Вектор Плюс» просило звернути стягнення на предмети іпотеки (земельні ділянки), що належать ОСОБА_1 , шляхом застосування процедури продажу на користь третьої особи за загальною ціною 46 602 грн, визначеною на підставі оцінки предметівіпотеки.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 04 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судомнорм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило скасувати рішення Березанського міського суду Київської області від 04 липня 2017 року та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтуванняапеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції залишив поза увагою фундаментальні основи законодавчого врегулювання кредитних правовідносин та цивільно-правового інституту зобов'язань в цілому, не звернув уваги на п. 10.5 кредитного договору, в якому сторони погодили, що зобов'язання не припиняються у зв'язку із закінченням строку дії договору, а діють до повного виконання зобов'язань, а отже строк виконання основного зобов'язання не обмежується строком дії кредитного договору. На думку товариства, перебіг позовної давності в даному спорі починається на наступний день з дати, з якою пов'язують сплив строку повного виконання зобов'язання за кредитним договором, а томуТОВ «ФК «Вектор Плюс» не пропущено строку позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Вектор Плюс» задоволено, рішення Березанського міського суду Київської області від 04 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2605/1106/80-001 від 03 листопада 2006 року у розмірі 23 130,36 доларів США, що еквівалентно 596 124 грн 90 коп., та яка складається з заборгованості за основною сумою кредиту 9794,00 доларів США, що еквівалентно 252 414, 89 грн., заборгованості за процентами 5429,66 доларів США, що еквівалентно 139 935 грн 37 коп., нарахованої пені 7906,70 доларів США, що еквівалентно 203 774, 64 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельні ділянки, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , 0,3214 га та 0,1000 га), що належать ОСОБА_1 , шляхом застосування процедури продажу будь-якій особі-покупцеві, за ціною 45 223 грн, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки.

17 листопада 2017 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2017 року скасовано, справу переданона новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовані Апеляційний суд міста Києва, Апеляційний суд Київської області та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч.6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на відповідній території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до положень статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів, що відбулися 2 жовтня 2018 року, днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 3 жовтня 2018 року. Відповідне повідомлення голови новоутвореного суду опубліковано у газеті «Голос України» №185 (69/40).

Справа надійшла до Київського апеляційного суду 26 вересня 2019 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 вересня 2019 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їхвідсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

З матеріалів справи убачається, що 03 листопада 2006 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 2605/1106/80-001, за умовами якого банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що поновлюється у розмірі 10 000 доларів СШАна строк з 03 листопада 2006 року по 03 листопада 2009 року та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

03 листопада 2006 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 уклали іпотечні договори № 2605/1106/80-001-Z-1 та № 2605/1106/80-001-Z-2, за умовами яких забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають (або випливатимуть) з кредитного договору 2605/1106/80-001 від 03 листопада 2006 року та всіх додаткових угод. На забезпечення виконання зобов'язання іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю земельні ділянки загальною площею 0,1000 га та 0, 3214 га відповідно, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» уклали договір факторингу № 15, а також договір про відступлення прав за іпотечними договорами, за якими до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» від ПАТ «Сведбанк» перейшло право вимоги за кредитним та іпотечними договорами від 03 листопада 2006 року, укладеними із ОСОБА_1 .

Згідно звітів про експертну оцінку вартості земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 , складеного ТОВ «Науковий центр незалежних експертиз» 21 грудня 2016 року, вартість земельної ділянки площею 0,3214 га складає 27223 грн., земельної ділянки площею 0,1000 га - 18000 грн. (а. с. 28, 51).

Відповідно до розрахунку заборгованості від 20.06.2016 рокузгідно кредитного договору від 03 листопада 2006 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Вектор Плюс» станом на 09 грудня 2016 року складає 23 130,36 доларів США, що еквівалентно 596124,90 грн., в тому числі: заборгованістьпо основній сумі кредиту 9794 долари США, що еквівалентно 252414,89 грн., заборгованістьза процентами 5429,66 доларів США, що еквівалентно 139935,37 грн., нарахована пеня - 7906,70 доларів США, що еквівалентно 203774,64 грн. (а. с. 150).

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «ФК «Вектор Плюс», суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущего строк на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

У відповідності до положень статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто, новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після пред`явлення позову.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц.

Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Пунктами 19 іпотечнихдоговорів (т. 1 а. с. 10, 12) визначено, що строк позовної давності за будь-якими вимогами іпотекодержателя, що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю десять років.

Як убачається із матеріалів справи, ПАТ «Сведбанк» у 2012 році звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту від 03.11.2006 року, тобто, строк позовної давності перервався і почав свій перебіг з наступного дня після пред`явлення даного позову (т. 1 а.с. 120-121)..

Отже, ТОВ «ВК «Вектор Плюс», яке є правонаступником ПАТ «Сведбанк» звертаючись до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, не пропустило строку позовної давності.

За таких підстав, висновок суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку позовної давності не відповідає вимогам закону.

Оцінюючи обґрунтованість вимогпозивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до вимог ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.ч. 1,2 ст.1054 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що позичальник, який добровільно погодився на умови кредитного договору, повинен був належно їх виконувати.

Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор у цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені.

Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Така правова позиція викладена у постановахВеликої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 28 березня 2018 року № 14-10цс18 та від 31 жовтня 2018 року № 14-318цс18).

Як убачається із матеріалів справи, зокрема пункту 1.1 договору кредиту строк його дії визначений 3 листопада 2009 року (т. 1 а.с.8).

Як зазначалось вище, у зв`язку з не виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором у нього утворилась заборгованість, яку у 2012 році ПАТ «Сведбанк» просив стягнути у судовому порядку.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 19 березня 2012 року позов ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03.11.2006 року задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» 125 910,22 грн. заборгованості за договором кредиту 1260 грн. судових витрат (т. 1 а.с. 120-121).

Рішення набрало законної сили, сторонами не оскаржено.

Зазначеним рішенням встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 22.11.2011 року складає 13 733,45 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату виконання розрахунку становить 109 654,48 грн., що включає 9 794 долаів США (за курсом НБУ - 78200,19 грн.) основної суми боргу по кредиту; 3939,45 доларів США (31454,54 грн.) - заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами та 16255,48 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, що разом становить 125 910,22 грн. (т. 1 а.с. 120-121)

Згідно листа Березанського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області від 06.06.2017 року 22 липня 2013 року Березанським міським судом Київської області було видано виконавчий лист № 2-55/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» суми заборгованості в розмірі 127 170,22грн.

11 грудня 2013 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» подало до Березанського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-55/12, на підставі якої у цей же день було відкрито виконавче провадження № 41191677.

Однак, станом на 01.06.2017 року рішення Березанського міського суду Київської області від 19 березня 2012 року не виконано, заборгованість не сплачено, оскільки боржник ухиляється від виконання судового рішення (т. 1 а.с. 146-147).

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено договір Факторингу № 15 та договір про відступлення прав за іпотечними договорами ( т. 1 а.с. 16-24).

Отже, право ПАТ «Сведбанк»як і його правонаступника ТОВ «ФК «Вектор Плюс» як кредиторів нараховувати передбачені кредитним договором відсоткита пеню припинилось з моменту пред`явлення до позичальника вимог щодо виконання зобов`язання за кредитним договором, проте виникло право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

За таких підстав, на момент звернення ТОВ «ФК «Вектор Плюс» до суду із вказаним позовом заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становила 125 910, 22 грн., що еквівалентно 13 733,45 доларів США, яка визначена рішенням Березанського міського суду Київської області від 19 березня 2012 року.

Однак, в розрахунку позивача сума заборгованості зазначена у розмірі 596 069, 12 грн. (21 278,02 доларів США), з чим колегія суддів погодитись не може та не бере його до уваги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання основного зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 575, 589 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. У разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз наведених вище норм права дає можливість дійти до висновку про те, що у разі невиконання основного зобов`язання позичальник має право звернути стягнення на предмет іпотеки у спосіб передбачений законом або договором.

Пунктами 12-12.3Іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; іншим способом, що буде передбачений законодавством на момент звернення стягнення на предмет іпотеки.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Стаття 39 Закону України «Про іпотеку», визначає зміст всіх необхідних складових, які зазначаються у рішенні суду про задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначена відповіднодо ч. 6 ст. 38 цього Закону, яка визначає, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Оскільки за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Сведбанк» і відповідачем ОСОБА_1 , забезпеченим іпотечними договорами, утворилася заборгованість внаслідок порушення умов кредитного договору, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Вектор Плюс», колегія суддів доходить висновку про необхідність захисту права позивача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, встановленої рішенням Березанського міського суду Київської області від 19 березня 2012 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб`єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Крім того, за правилами ч. 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку», початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Згідно ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

У пункті 3. договорів іпотеки визначена грошова оцінка земельних ділянок відповідно до висновку про оцінку земельної ділянки від 30 жовтня 2006 року, яка становить 48 700 грн. та 35 400 гривень, що разом - 84 100 гривень.

Будь-яких застережень чи умов щодо застосування вказаної грошової оцінки у разі звернення стягнення на предмет іпотеки іпотечні договори не містять.

При цьому, пунктом 8.5 договорів іпотеки визначено, що у разі невиконання іпотекодацем умов основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець зобов`язаний відшкодувати іпотеко держателю в повному обсязі всі витрати, пов`язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки, в тому числі вартість послуг незалежного експерта-субєкта оціночної діяльності, тобто, сторонами передбачена можливість проведення повторної оцінки майна у разі звернення стягнення на предмет іпотеки.

ТОВ «ФК «Вектор Плюс», звертаючись до суду у січні 2017 року, на обґрунтування своїх вимог надав суду звіт про вартість земельних ділянок, який складений 21 грудня 2016 року. Згідно даних цього звіту загальна ринкова вартість об`єктів заставленого в іпотеку майна (земельних ділянок) становить 46 602 грн.

У зв`язку з тим, що з моменту укладення договорів іпотеки та проведення грошової оцінки предметів іпотеки минуло 10 років, та зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства, колегія суддів враховує грошову оцінку вартості предметів іпотеки, яка встановлена на підставі звіту про експертну оцінку вартості земельної ділянки майна від 21 грудня 2016 року.

Отже, встановивши наявність заборгованості за кредитним договором, колегія суддів вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання позивачу права продажу будь-якій особі предметів іпотеки за початковою ціною у розмірі 18 000 грн. та 27 223 грн., що загалом становить 46 602 грн., визначеної на підставі звітів про незалежну оцінку вартості земельних ділянок від 21.12.2016 року.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, при розгляді справи допущені порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно з ч.3 п. 13.ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких підстав з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» підлягають відшкодуванню судові витрати у розмірі 1378 грн. за подання позовної заяви (т. 1 а.с. 1), 1515,80 грн. за подання апеляційної скарги (т. 1 а.с.с 188) та 1653,60 грн. за подання касаційної скарги, а загалом 4547,60 грн.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» задовольнити.

Рішення Березанського районного суду Київської області від 04 липня 2017 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення за договором іпотеки задовольнитичастково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) за кредитним договором № 2605/1106/80-001 від 03 листопада 2006 року врозмірі 125 910,22 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ на дату виконання розрахунку 13 733, 45 доларів США та яка складається з: 9 794 доларів США (за курсом НБУ - 78 200,19 грн.) основної суми заборгованості по кредиту, 3939,45 доларів США (за курсом НБУ 31 454,54 грн.) - заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами та 16 255,48 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, на земельні ділянки, що знаходяться за адресою Київська область, м . Березань вул. Воровського, 67, площами 0,3214 га та 0,1000 га, та належать на праві власності ОСОБА_1 на підставі державних актів на право власності на земельнії ділянки серії ЯА № 383053, та серії ЯА № 383054 , виданих 14 липня 2005 року на підставі рішення Березанської міської ради № 191-14-ХХІVвід 31 дипня 2003 року, шляхом застосування процедури продажу будь-якій особі-покупцеві за ціною 27 223 грн. та 18 000 грн., що загалом становить 46 602 грн., визначеною на підставі звітів про експертну оцінку вартості земельних ділянок від 21.12.2016 року.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (, р/р НОМЕР_4 в ПАТ «Альфа банк», МФО 300346, місцезнаходження: 04073, м. Київ, вул. Степана Бандери, 28-А)судові витрати в розмірі 4 547 (чотири тисячі п`ятсот сорок сім) грн.40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль