Справа № 368/1024/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2019 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Назаренко А.І.

та представника Відділу ДВС Качанюк О.В.

під час розгляду в судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України, особа, рішення, дії або бездіяльність якою оскаржується головний державний виконавець Кагарлицького районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Качанюк Ольга Володимирівна на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося із скаргою та просить визнати незаконними та протиправними дії державного виконавця Кагарлицького РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, ОСОБА_1 щодо повернення виконавчих листів у справі № 368/205/19, скасувати повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язати державного виконавця Кагарлицького РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, ОСОБА_1 розглянути дві заяви від Моторного (транспортного) страхового бюро України про відкриття виконавчого провадження у справі № 368/205/19 і відкрити виконавче провадження та виконати рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 10.04.2019 року у справі № 368/205/19 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суми завданої майнової шкоди у розмірі 14 052 гри. 51 коп. та судового збору в розмірі 1 921 грн. 00 коп., обґрунтовуючи скаргу наступним.

10.04.2019 року Кагарлицький районний суд Київської області ухвалив рішення у справі № 368/205/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суми завданої майнової шкоди у розмірі 14 052 грн. 51 коп. та судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

14.05.2019 року Кагарлицьким районним судом Київської області було видано два виконавчих листа у справі № 368/205/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суми завданої майнової шкоди у розмірі 14 052 грн. 51 коп. та судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

31.07.2019 року до Кагарлицького РВ ДВС ГТУЮ у Київській області було направлено дві заяви на виконання рішення вищевказаного суду.

06.08.2019 року головним державним виконавцем Кагарлицького РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, Качанюк ОСОБА_3 , було винесено повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку з тим, що виконавчі документи не відповідають вимогам вказаним у статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у виконавчих листах не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Вважають такі дії головного державного виконавця Кагарлицького РВ ДВС ГТУЮ у Київській області Качанюк Ольги Володимирівни незаконними та протиправними виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувана та боржника. Крім того, в рамках виконавчого провадження представнику Стягувану не надано доказів вжиття виконавчим органом всіх необхідних та можливих заходів для належного примусового виконання рішення Кагарлицького районного суду Київської області.

Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду України № 6-45цс14 від 21.05.2014 року відсутність ідентифікаційного номера боржника та адреси місця проживання не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті провадження. Аналогічна правова позиція знаходить відображення у постанові Верховного Суду у складі судової палати Касаційного цивільного суду від 27.12.18 року у цивільній справі 469/1357/16.

За приписами ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції»).

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з п.1 ст. 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. (Аналогічна правова позиція з даного питання викладена у постанові Великої палати Верховного суду у справі № 806/2886/17 від 10.04.2019 року)

Відповідно до п. 1 ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи слухати у його відсутність, вимоги скарги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник Кагарлицького районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Качанюк Ольга Володимирівна вимоги заяви не визнає та заперечує проти їх задоволення.

Суд, вислухавши думку представника Кагарлицького районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Качанюк О.В. щодо поданої скарги, вивчивши письмові докази, приходить до висновку про часткове задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 2 ст.7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 1 частини 1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

Відповідно до частини 1 та частини 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що 10 квітня 2019 року Кагарлицьким районним судом Київської області ухвалено рішення по справі № 368/205/19 (2/368/274/19) про стягнення з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму завданої майнової шкоди в розмірі 14 052 грн. 51 коп. та витрати на оплату судового збору в сумі 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн.. 00 коп.

31 липня 2019 року представником скаржника до Кагарлицького районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області було подано дві заяви з двома оригіналами виконавчих листів.

05 серпня 2019 року головним державним виконавцем Качанюк О.В., було винесено дві постанови про повернення виконавчих документів без прийняття до виконання, винесену на підставі п. 6 частини 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до повідомлення головного державного виконавця виконавчий документ повертається без виконання у зв`язку з відсутністю відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта.

У ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження" .

Відповідно до частини 2 ст.7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 1 частини 1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

Відповідно до частини 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Разом із тим, згідно з п. 3 частини 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до частини 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до правових позицій, викладених у Постанові Верховного Суду України від 25.06.2014 року в справі № 6-62цс14 та Постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 року в справі № 6-45цс14, відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника (ідентифікаційного номера) не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження чи поверненні без прийняття до виконання.

Крім того, як зазначено в скарзі на дії державного виконавця, відповідно до ч.2 ст.32 Конституції Україини та ч.1 ст.302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення, конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом. Тому відомості про ідентифікаційний номер можуть бути надані лише на вимогу органу, яким Моторно-транспортного бюро не є.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, відповідно до п.1 якого збирання, зберігання, використання та поширення, конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органам місцевого самоврядування, юридичним або фізичним особам є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в Постанові від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14 та Верховним судом у складі колегії судців Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 471/283/17ц від 22 серпня 2018 року, стосується саме реалізації прав державного виконавця.

Так, за змістом пункту 3 частини 1, пункту 6 частини 4статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місце знаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, то він повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення.

В той же час, частиною 1статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена можливість зазначення інших даних, які ідентифікують боржника, та сприяють примусовому виконанню рішення.

З копії виконавчих листів, наданого до матеріалів справи, вбачається, що в них відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника ОСОБА_2 .

Окрім того, при вивченні матеріалів цивільної справи за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування завданої майнової шкоди, стало відомо, що суд при розгляді справи робив спробу про витребування коду у Державній фіскальній службі.

Однак, було отримано негативну відповідь, про що свідчить довідка відповідь від Державної фіскальної служби України.

Тому суд вважає, що у виконавчих листах зазначені дані боржника, які можуть ідентифікувати його особу та сприяти примусовому виконанню рішення.

За змістом положень пункту 3 частини 2статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, зокрема має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати інформацію, в тому числі конфіденційну, яка стосується особи боржника та його майнового стану.

Метою виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження є примусове виконання судових рішень (стаття1і2 Закону України «Про виконавче провадження»).

У зв`язку із зазначеним, скаргу слід задовольнити частково та визнати незаконними та протиправними дії державного виконавця Кагарлицького РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, ОСОБА_1 щодо повернення виконавчих листів у справі № 368/205/19, скасувати повідомлення старшого державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанюк Ольги Володимирівни від 05 серпня 2019 року про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язати старшого державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанюк Ольгу Володимирівну прийняти до виконання два виконавчих документи - виконавчі листи № 368/205/19 від 14 травня 2019 року, видані Кагарлицьким районним судом Київської області, та вжити заходів до їх виконання, а в іншій частині вимог відмовити, так як виконавець при отриманні виконавчого документу зобов`язаний виконати процедури, передбачені розділами II та V Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. ст. 450-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України, особа, рішення, дії або бездіяльність якою оскаржується головний державний виконавець Кагарлицького районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області Качанюк Ольга Володимирівна на дії державного виконавця задовольнити частково.

Визнати незаконними та протиправними дії державного виконавця Кагарлицького РВ ДВС ГТУЮ у Київській області, ОСОБА_1 щодо повернення виконавчих листів у справі № 368/205/19.

Скасувати повідомлення старшого державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанюк Ольги Володимирівни від 05 серпня 2019 року про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов`язати старшого державного виконавця Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Качанюк Ольгу Володимирівну прийняти до виконання два виконавчих документи - виконавчі листи № 368/205/19 від 14 травня 2019 року, видані Кагарлицьким районним судом Київської області, та вжити заходів до їх виконання.

В решті задоволені скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 06.09.2019 р.

Суддя І.І. Шевченко