КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Рибака М.А. 07 лютого 2017 року,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Київобленерго", ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

встановив:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який неодноразово уточнювала, та остаточно просила ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ "Київобленерго" 24836 грн. за привласнення електроопори та електрокабелю, з яких складається частина лінії електропередач по вул. Слуцька у м.Бровари Київської області та 31680 грн. доходу від використання майна.

Вимоги обґрунтовує тим, що є власником домоволодіння за зазначеною адресою, з 2008 року є споживачем послуг електричної енергії, що поставляється за цією адресою.

Зазначає, що з метою підключення домоволодіння до електромереж нею придбано електроопори в кількості 10 шт. та електрокабель довжиною 250 м за загальною ціною 13983,78 грн.

В подальшому відповідач із використанням цих інженерних мереж здійснив підключення її сусідів до електропостачання.

Уточнивши позовні вимоги в квітні 2016 року, позивач зазначила, що ринкова ціна на складові електромережі збільшилась і становить 24836 грн., які просить стягнути на підставі статті 1213 ЦК України.

Далі, з посиланням на Закону України "Про захист прав споживачів" зазначає, що не була зобов`язана купувати електроопори та електрокабель, при цьому відповідач з використанням цих мереж здійснив підключення до електропостачання її сусідів, чим привласнив опори та кабель.

Уточнивши позовні вимоги в грудні 2016 року, позивач вказала, що 6 опор було використано відповідачем для добудови власної електромережі. В уточнених вимогах також зазначила, що відповідно до Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 17 січня 2013 року №32, відповідач сам був зобов`язаний здійснити встановлення електричних мереж або відшкодувати витрати замовника.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення 31680 грн. доходу від використання майна, зазначає, що приблизно таку суму отримав відповідач у зв`язку із підключенням її сусідів до належних їй же електричних опор.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07 лютого 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі посилається на неповне з`ясування судом обставин справи.

Вказує, що матеріалами справи не підтверджено належність ОСОБА_2 майна, яке він відчужив відповідачу, відповідач не довів правомірність укладення договору з ОСОБА_2 , натомість документально підтверджено, що частиною майна володіє вона. Зазначає про нікчемність цього договору.

Зазначає про порушення судом частини 1 статті 23, пункту 4 частини 1 статті 20 ЦПК України, вказуючи, що головуючим у справі не заявлено самовідвід з підстав наявності упередженості.

В іншому апеляційна скарга ґрунтується на підставах, якими ОСОБА_1 обґрунтовувала позов.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ "Київобленерго" посилається на те, що позивачем не доведено факту використання придбаних нею електричних опор та електрокабелю як частини електромережі, від якої живиться її будинок. ПАТ "Київобленерго" набуло у голови кооперативу "Княжий" ОСОБА_2 . електроопори та кабель із іншими характеристиками, при цьому договір про купівлю є чинним.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом установлено, що 13 грудня 2007 року між Броварським РП ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) укладено договір №3717 Н/7 приєднання електричних мереж, відповідно до умов якого замовник виконує в повному обсязі вимоги технічних умов №3717 Н/07 від 13 грудня 2007 року (додаток 1 до цього договору) на приєднання власних електроустановок до електромереж виконавця в термін до 13 грудня 2009 року, а виконавець здійснює приєднання електроустановок замовника до своїх електричних мереж після укладання замовником договору про постачання електричної енергії та/ (за необхідності) інших договорів, та оплати ним послуг з приєднання (том 1 а.с.114).

Згідно Акту допуску №3717 на підключення до електричної мережі електроустановки від 29 грудня 2007 року надано допуск на підключення електроустановки ВРЩ - 0,4 кВ на підставі технічних умов №3717 від 13 грудня 2007 року, розроблених ТОВ "Елмонсервіс", що належить ОСОБА_1 та знаходиться по АДРЕСА_7 ( том 1 а.с.113).

01 лютого 2008 року між Броварським РП ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" (енергопостачальник) та ОСОБА_1 (споживач) укладено Договір №527012 про користування електричною енергією (том 1 а.с.111).

Як підтвердження права власності на електроопори та електрокабель позивачем надані наступні документи:

- накладна №2399 від 05 грудня 2007 року, видана ВАТ "Білоцерківський завод залізобетонних конструкцій". Продукція: СВ 95-2,0 в кількості 10 шт., 3 м3, ціна без ПДВ 1307,18, сума без ПДВ 3921,54; брус прокладочний в кількості 10 шт., 0,03 м3, ціна без ПДВ 750, сума без ПДВ 22,50;

- квитанція до прибуткового касового ордеру серії ААР №1340 від 05 грудня 2007 року на суму 4732,85,85 грн., видана Білоцерківським ЗБК ОСОБА_1 за опори (далі нерозбірливо). Підстава: н.2399 від 05 грудня 2007 року;

- товарний чек №СФ1481 від 21 грудня 2007 року на суму 4500 грн., виданий ТОВ "ВІКТОРІЯ". Найменування: СІП 4 4х32 250 м

(том 1 а.с.116)

Поряд з цим, установлено, що 04 квітня 2014 року до ПАТ "Київобленерго" звернувся ОСОБА_2 із заявою, у якій просив придбати енергетичні об`єкти: КТП-10/0,4 кВ № 527 та ПЛ-0,4 кВ від КТП-527 Л-1, Л-2, Л-3, що розташовані в м .Бровари по вул. Електриків (ПЛ - повітряна лінія, КТП - комплектна трансформаторна підстанція).

21 травня 2014 року між ОСОБА_2 , як фізичною особою, та ПАТ "Київобленерго" укладено Договір купівлі-продажу №, згідно із яким здійснено продаж:

1.КТП-10/0,4 кВ №527 1 шт. 2005 року випуску

1.Електрообладнання КТП-10/0,4 кВ №527 1 шт.

2.Трансформатор силовий ТМ-160/10 1 шт.

2. ПЛ-0,4 кВ від КТП-527 Л-1, Л-2, Л-3.

(т.1 а.с.151-155).

26 травня 2014 року ПАТ "Київобленерго" наказом №470 прийнято в експлуатацію придбані об`єкти електричних мереж.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції навів наступні висновки:

- позивачем не надано доказів використання елементів електромереж, які придбані нею, як частини повітряної лінії 0,4 кВ від КТП-10/0,4 кВ № 527 по АДРЕСА_7 ;

- не надано доказів на підтвердження належності позивачу на праві власності електричних опор, а також електричного кабелю між ними, які входять до складу електричних об`єктів КТП-10/0,4 кВ №527 та ПЛ 0,4 кВ від КТП-10/0,4 кВ № 527 Л-1, Л-2, Л-3, що розташовані в місті Бровари по вулиці Електриків ;

- договір між ПАТ "Київобленерго" та ОСОБА_2 є чинним, недійсним не визнавався;

- відсутні договірні відносини ОСОБА_1 із ПАТ "Київобленерго" щодо порядку користування будь-якого належного їй майна;

- не доведено того, що ПАТ "Київобленерго" набуло майно позивача за її рахунок без достатньої правової підстави;

- щодо вимог про стягнення 31680 грн. суд вказав на відсутність доказів на підтвердження права власності позивача на електроопори та електричний кабель між ними частини повітряної лінії.

Суд також вказав, що, виходячи з пояснень позивача про належність їй електричної опори та кабелю згідно схеми ПЛ-0,4 кВ від ТП-527, відповідачем було набуто та прийнято в експлуатацію, серед іншого, електричні опори та кабель СІП 4х50 L=0,650, що за характеристиками не відповідає придбаному позивачем кабелю.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Статтею 1213 ЦК України унормовано, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

За своїм змістом частина 1 статті 1213 ЦК України спрямована на реалізацію принципу реального виконання зобов`язання та визначає обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Це означає, що поверненню підлягає саме та індивідуально визначена річ, яку набув або зберіг набувач, або така ж кількість родових речей тієї ж якості. Якщо повернути безпідставно набуте майно в натурі неможливо, набувач зобов`язаний відшкодувати потерпілому вартість такого майна.

Поряд з цим, з матеріалів справи убачається, що 13 грудня 2007 року між ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" ( виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) укладено Договір №3717 Н/07, предметом якого є, зокрема, виконання замовником в повному обсязі вимог технічних умов на приєднання власних електроустановок до електромереж виконавця в термін до 13 грудня 2009 року, здійснення виконавцем приєднання електроустановок замовника до своїх електричних мереж після укладення замовником договору про постачання електричної енергії та (за необхідності) інших договорів, та оплати ним послуг з приєднання (том 1 а.с. 114).

29 грудня 2007 року інспектором з нових підключень Броварського РП ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" складено Акт допуску №3717 на підключення до електричної мережі електроустановки, власником якої є ОСОБА_1 (том 1 а.с. 113).

01 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ "А.Е.С. Київобленерго" укладено Договір №327012 про користування електричною енергією (том 1 а.с. 111-112).

На час виникнення правовідносин сторін питання приєднання власних електроустановок до електромереж виконавця було врегульовано Правилами приєднання елктроустановок до електричних мереж, затвердженими Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14 грудня 2005 року №1137, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 19 січня 2006 року за №42/11916 (Постанова втратила чинність на підставі Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики №1050 від 29 серпня 2008 року).

Правила врегульовували відносини, які виникають під час приєднання та підключення новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників (крім електроустановок, призначених для виробництва електричної енергії) до електричних мереж.

Відповідно до пункту 1.2 цих Правил приєднання електроустановки - надання власником мереж послуги замовнику із створення технічної можливості здійснення передачі в точку приєднання до електроустановки замовника відповідної потужності електричної енергії необхідного обсягу з дотриманням її якості та надійності (далі - приєднання).

Договір про приєднання - письмова домовленість про взаємні зобов`язання сторін, яка встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час отримання та виконання технічних умов приєднання електроустановки замовника до електричних мереж власника.

Відповідно до пункту 1.3 Правил приєднання електроустановки замовника здійснюється власником електричних мереж на підставі договору про приєднання, який укладається за взаємною згодою між власником електричних мереж та замовником.

Звертаючись із цим позовом, позивач посилається на те, що придбані нею електроопори та електрокабель були використані для побудови лінії електропередач від будинку АДРЕСА_7 .

Разом з тим, даними укладеного між сторонами Договору не підтверджено, що приєднання електроустановок замовника до електричних мереж має умову облаштування за власний рахунок лінії електропередач або реалізація технічних умов договору вимагає придбання цих матеріалів.

Надані позивачем квитанції на придбання цього майна самі по собі не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження факту того, відповідач ПАТ "Київобленерго" є набувачем майна ОСОБА_1 , зокрема електричних опор, електрокабелю, брусу прокладочного, оскільки даних щодо отримання належного позивачу майна відповідачем ПАТ "Київобленерго" в будь-яких спосіб, в тому числі поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, матеріали справи не містять.

Натомість відповідачем ПАТ "Київобленерго" надано Договір купівлі-продажу № від 21 травня 2014 року, укладений з ОСОБА_2 21 травня 2014 року, згідно якого ПАТ "Київобленерго" придбало у ОСОБА_2 майно, яке перебуває в експлуатації з 2005 року, а саме:

1.КТП-10/0,4 кВ №527 1 шт. 2005 року випуску

1.Електрообладнання КТП-10/0,4 кВ №527 1 шт.

2.Трансформатор силовий ТМ-160/10 1 шт.

2. ПЛ-0,4 кВ від КТП-527 Л-1, Л-2, Л-3.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказане у цьому Договорі майно належить позивачу, а сам договір є нікчемним на підставі статті 215 частини 2 ЦК України, колегією суддів відхиляються, ураховуючи таке.

Згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 2 статті 215 ЦК України унормовано, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

ЦК України виділяє такі види нікчемних правочинів:

1) вчинений з порушенням обов?язкової письмової та нотаріальної форми (статті 218, 219, 220);

2) вчинений малолітньою особою за межами її цивільної дієздатності (стаття 221);

3) вчинений у випадках, передбачених законом, без дозволу органу опіки та піклування (ст. 224);

4) вчинений недієздатною фізичною особою (стаття 226);

5) правочин, що порушує публічний порядок (стаття 228);

6) удаваний правочин (стаття 235).

Проте визначених вище підстав нікчемності правочину позивач не вказує, відтак такий правочин уважається правомірним з огляду на презумпцію правомірності та за відсутності визнання його недійсним на підставі рішення суду.

У контексті одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін - вирішальним є те, що збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд констатує про її недоведеність.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог, який доводами апеляційної скарги не спростовується.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом частини 1 статті 23, пункту 4 частини 1 статті 20 ЦПК України, оскільки головуючим у справі не заявлено самовідвід з підстав наявності упередженості, відхиляються колегією суддів як безпідставні.

Підстави відводу (самовідводу) судді унормовано статтею 36, 37 ЦПК України (а не 20, 23 ЦПК України як помилково зазначає позивач).

Матеріали справи не містять даних, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, скасування помилкової ухвали суду не є такою обставиною.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування рішення суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 лютого 2017 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова