Постанова

Іменем України

01 серпня 2019 року

м. Київ

справа №344/7228/18

провадження №61-10995св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявники - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

суб`єкт оскарження - Відділ примусового виконання рішення управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області,

заінтересована особа - Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року у складі судді Антоняка Т. М. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 травня 2019 року у складі колегії суддів: Пнівчук О. В., Мелінишин Г. П., Ясеновенко Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Скаргу мотивовано тим, що на виконанні Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (державний виконавець Боберський Р. П.) перебуває виконавче провадження № 46691258, стягувач - ОСОБА_3 . Крім того, на виконанні цього ж державного виконавця перебуває три інші виконавчі листи, за якими стягувачами є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Всі виконавчі листи видані на виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2013 року у справі № 344/17084/2012.

22 березня 2018 року державним виконавцем було винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень, однак на адресу стягувачів не надходили, про їх постановлення стягувачам стало відомо у травні 2018 року при розгляді іншої справи.

Заявники не погоджуються з постановами про закриття виконавчих проваджень, оскільки підставою закінчення виконавчого провадження державним виконавцем зазначено видача відповідно до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27 липня 2017 року № 541 сім`ї ОСОБА_2 складом сім`ї 4 особи ордеру на житлову площу в квартирі АДРЕСА_1 .

Стягувачі повідомляли державного виконавця про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження, оскільки виконавчим комітетом прийнято рішення про надання сім`ї Личак квартири за неактуальною адресою оскільки нумерація квартир була змінена, про що виконавчому комітету було відомо.

Винесена постанова про закінчення виконавчого провадження є передчасною, так як фактичного виконання рішення суду не відбулось, дії державного виконавця носять формальний характер, спрямований на закінчення виконавчого провадження, без реального виконання рішення суду.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просили постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Боберського Р. П. про закінчення виконавчих проваджень від 22 березня 2018 року, винесених при примусовому виконанні виконавчого листа від 03 лютого 2015 року № 0907/17084/2012 щодо стягувачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнати неправомірними та скасувати.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року до участі у справі залучено Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, як заінтересовану особу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено.

Скасовано постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Боберського Р. П. про закінчення виконавчих проваджень від 22 березня 2018 року, винесених при примусовому виконанні виконавчого листа від 03 лютого 2015 року № 0907/17084/2012 щодо стягувачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у державного виконавця були відсутні підстави для винесення 22 березня 2018 року постанов про закінчення виконавчих проваджень у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно виконавчого документа.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 травня 2019 року апеляційну скаргу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради залишено без задоволення. Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 15 березня 2019 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що постанови про закінчення виконавчого провадження від 22 березня 2018 року є неналежним виконанням рішення суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У червні 2019 року Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні скарги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду від 12 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У липні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що станом на момент виконання рішення (про видачу ордеру сім`ї ОСОБА_5 на квартиру № 31) в квартирі № 57 (колишня № 31) фактично проживала сім`я ОСОБА_6 та спір з приводу користування даною квартирою не було вирішено.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшли заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких вони просили залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтуються на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

На виконанні відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області перебували виконавчі провадження: № 46691258, № 469687194, № 46686688, № 466874758 стягувачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з примусового виконання виконавчого листа виданого 03 лютого 2015 року № 0907/17084/2012 Івано-Франківським міським судом про зобов`язання виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради видати сім`ї ОСОБА_2 складом чотири особи ордер на житлову площу квартири АДРЕСА_1 .

Постановами старшого державного виконавця Івано-Франківського міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Боберського Р. П. від 22 березня 2018 року по вищевказаних виконавчих провадженнях встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27 липня 2017 року № 541 сім`ї ОСОБА_2 складом сім`ї чотири особи видано ордер на житлову площу в квартирі АДРЕСА_1 . Виконавчі провадження на підставі пункту 9 частини 1 статей 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закону) - закінчено.

Встановлено, що 09 серпня 2016 року виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради звертався із заявою про визнання виконавчих листів № 0907/17084/2012, виданих 03 лютого 2015 року про зобов`язання виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради видати ОСОБА_2 складом 4 особи ордер на житлову площу квартири АДРЕСА_1 таким, що не підлягає виконанню.

Залишаючи без змін ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні заяви виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради - Апеляційним судом Івано-Франківської області в ухвалі від 30 листопада 2016 року зазначено, що предметом спору у справі за результатами розгляду якої зобов`язано міський виконавчий комітет видати ордер сім`ї ОСОБА_2 була квартира на дев`ятому поверсі з колишнім № 31 , а теперішнім - № 57.

На виконання виконавчого листа виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 03 лютого 2015 року Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийнято рішення про видачу ордеру сім`ї ОСОБА_2 на житлову в квартирі АДРЕСА_1 , без зазначення площі квартири без врахування зміни нумерації квартир, що не дає підстав для висновку про фактичне виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, оскільки квартира № 31 знаходиться на третьому поверсі , а предметом спору являється квартира на дев`ятому поверсі - № 57.

Надалі рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 22 серпня 2018 року внесено зміни до пункту 1 рішення виконавчого комітету від 27 липня 2017 року № 542 та викладено його у наступній редакції: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 надати ордер на вселення в трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 56 кв. м склад сім`ї - чотири особи.

Ордер видано на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2013 року у справі № 0907/17084/2012 та Постанови Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 344/53556/15ц.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі статею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини 3 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Згідно з частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII передбачені наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, так, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 09 серпня 2016 року виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради звертався із заявою про визнання виконавчих листів № 0907/17084/2012, виданих 03 лютого 2015 року про зобов`язання виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради видати ОСОБА_2 складом чотири особи ордер на житлову площу квартири АДРЕСА_1 таким, що не підлягає виконанню.

На виконання виконавчого листа виданого Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 03 лютого 2015 року Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради прийнято рішення про видачу ордеру сім`ї ОСОБА_2 на житлову в квартирі АДРЕСА_1 , без зазначення площі квартири без врахування зміни нумерації квартир, що не дає підстав для висновку про фактичне виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, оскільки квартира № 31 знаходиться на третьому поверсі , а предметом спору являється квартира на дев`ятому поверсі - №57.

Надалі рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 22 серпня 2018 року внесено зміни до пункту 1 рішення виконавчого комітету від 27 липня 2017 року № 542 та викладено його у наступній редакції: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 надати ордер на вселення в трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 56 кв. м склад сім`ї - чотири особи.

Ордер видано на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 14 серпня 2013 року у справі № 0907/17084/2012 та Постанови Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 344/53556/15ц.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що у державного виконавця були відсутні підстави для винесення 22 березня 2018 року постанов про закінчення виконавчих проваджень у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно виконавчого документа.

Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що станом на момент виконання рішення (про видачу ордеру сім`ї ОСОБА_5 на квартиру № 31) в квартирі № 57 (колишня 31) фактично проживала сім`я ОСОБА_6 та спір з приводу користування даною квартирою не було вирішено є безпідставними, оскільки зазначені обставини підтверджують факт саме невиконання рішення суду щодо надання сім`ї ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 та відповідно відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлених обставин справи, містять посилання на факти, які були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 13 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк