ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3060/18 Номер провадження 22-ц/814/2296/19Головуючий у 1-й інстанції Дядечко І. І. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Чумак О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 24 червня 2019 року, постановлене суддею Дядечко І.І. (повний текст складено 03 липня 2019 року),

по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

11.07.2018 АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 01.11.2011. Заявлені вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 29810,24 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 24.06.2019 в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо суми кредиту, розміру та порядку сплати процентів за користування ним, а також строку дії договору, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення заборгованості внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Посилаючись на ст.ст.526, 527, 530 ЦК України та правові позиції ВС України по справах №6-63цс13 від 18.09.2013, №755/18246/15-ц від 07.03.2018, зазначає, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Наполягає на презумпції правомірності правочину та вважає, що підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ним не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Відповідач не оспорював укладення чи не укладення кредитного договору, розрахунок ним не спростований, не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, відповідач також не заперечував проти наявності між сторонами кредитних зобов`язань, зустрічних позовних вимог не заявляв, що є підставою вважати, що районний суд помилково відмовив у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження (ч.1ст.368 ЦПК України) без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що 01.11.2011 ОСОБА_1 заповнив та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій відсутні відомості про вид картки та розмір кредитного ліміту. ОСОБА_1 погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, підтверджує, що він з ними ознайомлений та згодний./т.1 а.с.12/

Згідно листа АТ КБ «ПриватБанк» від 24.10.2018 №30.1.0.0/2-20180712/261 адресованого суду, клієнт ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 01.11.2011 отримав картку № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 08.2020 року./т.1 а.с.116/

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua/terms/, Банк: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», що діє на підставі Ліцензії Національного банку України №22 від 29.07.2009, керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг. Анкета-заява не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 отримав Умови та Правила надання банківських послуг./т.1 а.с.14-28/

Згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» наявні умови кредитування щодо декількох видів кредитних карт: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD»./т.1 а.с.13/

Станом на 30.05.2018 заборгованість за договором №б/н від 01.11.2011, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 становить 29810,24 грн., із яких: тіло кредиту - 10956,79 грн.; нараховані відсотки - 6902,98 грн.; нарахована пеня - 10054,74 грн.; заборгованість по судовим штрафам 1895,73 грн./т.1 а.с.9-11/

На роздруківках фотознімків відповідача з пластиковою карткою не відображена інформація щодо номера цієї картки, терміну дії та на підставі якого саме договору вона видавалась ./т.1 а.с. 225-227/

Згідно електронної виписки по картковим рахунках наявний рух по картковим рахунках, а саме: виписка основна карта № НОМЕР_5 за період з 01.11.2011 по 24.10.2018, кредитний ліміт: 0,00 ( НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_5 ); виписка основна карта № НОМЕР_8 за період з 01.11.2011 по 24.10.2018 кредитний ліміт: 0,00 ( НОМЕР_12, НОМЕР_7 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_8 ). /т.1 а.с. 135-144/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог районний суд виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, в зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення заборгованості внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору є необґрунтованими.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками районного суду. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду та переоцінки доказів.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

За змістом ст.634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України, визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 03.07.2019 по справі №342/180/17-ц, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин правил ч.1ст.634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (01.11.2011) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (11.07.2018), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Стосовно обґрунтування наявності обставин належними, допустимими та достовірними доказами, апеляційний суд зазначає наступне.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на положення ст.ст.526, 527, 530 ЦК України та правові позиції ВС України по справах №6-63цс13 від 18.09.2013, №755/18246/15-ц від 07.03.2018, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, - не спростовують висновку районного суду про відсутність належних і достатніх доказів укладення сторонами кредитного договору 01.11.2011 та існування фінансових зобов`язань відповідача перед банком за цим договором. У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг «ПриватБанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 01.11.2011 шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Колегією суддів відхиляються як неспроможні доводи банку, що оскільки відповідач не оспорював укладення чи не укладення кредитного договору, суму розрахунку, тим самим не заперечував проти наявності між сторонами кредитних зобов`язань, зустрічних позовних вимог не заявляв, наявні підстави для задоволення позову. Ставлення відповідача до спору відображено у відзивах на позовну заяву та апеляційну скаргу, враховано судом при прийнятті оскаржуваного рішення. Натомість звернення із зустрічним позовом є правом а не обов`язком, яким ОСОБА_1 користується на власний розсуд, і відсутність такого позову не може бути підставою для задоволення вимог про стягнення боргу.

Інші доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 24 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

О.В. Чумак