ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9865/19 Справа № 185/3645/19 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В. М. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 .

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.12.2018 року збільшено розмір стягнутих аліментів за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.10.2010 року, та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини; збільшено розмір додаткових витрат на лікування та розумовий розвиток дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнутих за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.10.2010 року, та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь додаткові витрати на лікування та розумовий розвиток дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 1 700,00 грн щомісячно, до повноліття дитини.

Проте, у зв`язку з погіршенням здоров`я дитини, було рекомендовано проведення операції по методу Ульзібата. Дитина була прооперована 02.03.2019 року. Вартість операції склала 18 500,00 грн. Відповідач участі у додаткових витратах на операцію не приймав.

На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на її користь половину витрачених коштів на лікування дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 9 250,00 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , половину витрачених коштів на лікування дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 9 250 (девять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги на підставі неналежних доказів, так, відповідно до змісту договору, укладеного 02.03.2019 року між АТ «Інститут клінічної реабілітації» та ОСОБА_2 , на підтвердження оплати грошових коштів за надані медичні послуги видається чек касового апарату або квитанція приходного ордеру, у разі оплати готівкою, або квитанція, чек, у разі безготівкового розрахунку. Позивач таких доказів суду не надала.

Довідка ДП «СІЛМЕД» ТОВ «СУМЕД» (м.Суми, Україна) від 10.01.2018 року, в якій зазначено, що орієнтовна вартість операції становить 19 500,00 грн, а факт цільового використання коштів буде підтверджено випискою про операцію та екземпляром договору з виконавцем медичної послуги, виданими в день проведення медичної маніпуляції, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вона жодним чином не підтверджує внесення позивачем грошових коштів за проведення операції АТ «Інститут клінічної реабілітації» (м.Тула). Ця довідка є інформаційною відносно послуг останнього.

Посилається на недійсність договору від 02.03.2019 року, оскільки зі сторони АТ «Інститут клінічної реабілітації» (м.Тула) він підписаний лікарем травматологом-ортопедом, який не уповноважений підписувати такий договір. Крім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту проведення дитині операції виконавцем послуг Інститутом. Так, відповідно до п. 1.1. договору обов`язки по наданню платної медичної послуги - операції бере на себе Інститут, який знаходиться в м. Тула Російської Федерації. На підтвердження проведення операції надана виписка саме Інституту. Проте, дитина не виїздила за межі України. Зі слів матері операція проходила на території України. Отже, виконавцем медичної послуги, якщо така надавалась, не є Інститут, який відповідно до Договору повинен був виконати операцію. За таких обставин, відсутні правові підставі стягнення з нього на користь позивача грошових коштів, які становлять половину суми, зазначеної в наданому Договорі від 02.03.2019 року.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 (а.с.7).

Відповідно до копії посвідчення, виданого УСЗН м. Павлоград Дніпропетровської області від 18.07.2017 року, серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною-інвалідом; законний представник ОСОБА_2 , 1980 року народження; призначено державну соціальну допомогу з 15.12.2015 року до 11.03.2023 року.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2018 року збільшено розмір стягнутих аліментів за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.10.2010 року, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду; збільшено розмір додаткових витрат на лікування та розумовий розвиток дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнутих за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.10.2010 року, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування та розумовий розвиток дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 1 700,00 грн щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду.

Згідно зазначеного рішення суду додаткові витрати на лікування та розумовий розвиток дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 700,00 грн щомісячно складаються з: 12 000,00 грн на рік (1 000,00 грн в місяць на ліки та підгузки) + 1 000,00 грн в рік на ортопедичне взуття + 25 880,00 грн на рік (2 курси лікування в Міжнародній клініці відновного лікування м. Трускавця) + 2 000,00 грн на рік (вартість проїзду) = 40 880,00 грн / 2 (рівність прав та обов`язків батьків стосовно утримання дитини) = 20 440,00 грн / 12 місяців = 1 700,00 грн в місяць.

Як встановлено, додаткові витрати на лікування дочки ОСОБА_4 , а саме операція за методом проф.В.Б.Ульзібата, яка проведена 02.03.2019 року АТ «Інститут клінічної реабілітації», не охоплюються рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2018 року.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Так, положення ст. 185 СК України дають підстави для висновку про те, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Проте, наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17.

Додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами, зокрема, у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність.

Якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, необхідно надавати висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Встановлено, що згідно довідки Амбулаторії ЗПСМ № 5 КНП «ЦПМСД м. Павлоград» від 15.04.2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку у сімейного лікаря та лікаря невролога з діагнозом: хромосомна патологія з множинними пороками розвитку; спастичний тетрапарез; грубе відставання розумового та мовного розвиту; симптоматична епілепсія.

Згідно довідки Амбулаторії ЗПСМ № 5 КНП «ЦПМСД м. Павлоград» б/н ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом дитинства. За рекомендацією невролога щорічно з 2014 року проходить санаторно-курортне лікування у Міжнародній клініці відновного лікування м. Трускавця та щорічно отримує протисудомне лікування. Лікування: усунення контрактур обох колінних суглобів.

Згідно довідки ДП «СІЛМЕД» ТОВ «СУМЕД» від 10.01.2018 року за № 45, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок встановленого клінічного діагнозу потребує проведення оперативного втручання за методом проф. В.Б. Ульзібата фахівцями «Інституту клінічної реабілітації». Планову операцію буде проведено 02 березня 2019 року. Орієнтовна вартість операції становить 19 500,00 грн. Факт цільового використання коштів буде підтверджено випискою про операцію та екземпляром договору з виконавцем медичної послуги, виданими в день проведення медичної маніпуляції.

02.03.2019 року між АТ «Інститут клінічної реабілітації» та ОСОБА_2 було укладено договір на операцію за методом проф. В.Б. Ульзібата, вартість якої згідно п. 12.1 договору, склала 18 500,00 грн.

Крім того, випискою від 12.03.2019 року, виданою АТ «Інститут клінічної реабілітації», підтверджено факт того, що дійсно 02.03.2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була прооперована за методом проф. В.Б. Ульзібата.

Судом встановлено, що відповідач ставить під сумнів надані позивачем докази щодо сплати вартості операції, однак вони є безпідставними, оскільки доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_2 відповідачем не надано.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.180, 185 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що договір від 02.03.2019 року між АТ «Інститут клінічної реабілітації» та ОСОБА_2 є недійсним, оскільки він підписаний лікарем, повноваження якого жодним чином не підтверджені; що у справі відсутні докази про оплату позивачем послуг, наданих Інститутом; що позивачем не надані належні докази на підтвердження того, що дитині була проведена операція саме АТ «Інститут клінічної реабілітації», не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки зазначені доводи були предметом дослідження суду першої інстанції, обґрунтованість висновків сумніву не викликає.

Слід зазначити, що позивач у даній категорії справ головним чином повинна надати докази, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину і свідчать про їх необхідність. Дитина - ОСОБА_4 є інвалідом дитинства, має діагноз: хромосомна патологія з множинними пороками розвитку, спастичний тетрапарез, грубе відставання розумового та мовного розвиту, симптоматична епілепсія. Щорічно з 2014 року проходить санаторно-курортне лікування у Міжнародній клініці відновного лікування м. Трускавця, лікування: усунення контрактур обох колінних суглобів. Дитині рекомендовано проведення оперативного втручання за методом проф. В.Б. Ульзібата фахівцями «Інституту клінічної реабілітації» та проведено, що підтверджено медичними висновками спеціалістів та є обґрунтованими підставами для стягнення додаткових витрат для утримання хворої дитини.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач не надала доказів оплати наданих медичних послуг не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на спростування доводів позивача щодо витрачених нею коштів на проведення операції та пов`язаних з нею витрат.

Відповідач в апеляційній скарзі ставить питання про відмову у задоволенні позовних вимог, однак слід зазначити про те, що участь у додаткових витратах на дитину, згідно ст.185 СК України є не правом, а є обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі у таких витратах.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права в ході розгляду справи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення заявником норм процесуального і матеріального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до норм діючого законодавства.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати розподілу не підлягають, оскільки рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова