У Х В А Л А

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 754/10158/18

провадження № 61-19965ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на постанову Київського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Київенерго», комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання незаконними дій щодо нарахування плати за послугу з централізованого опалення і зобов`язання зробити її перерахунок,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Київенерго», КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», про визнання незаконними дій щодо нарахування плати за послугу з централізованого опалення і зобов`язання зробити її перерахунок.

Позовна заява мотивована тим, що вона є споживачем житлово-комунальної послуги з централізованого опалення, згідно договору «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Оплата за централізоване опалення, послугу з якого надавав виконавець, проводилася за показниками засобу обліку, встановленого на вводі в багатоповерховий будинок за адресою: квартира АДРЕСА_1 , та становила в січні 2018 року 1 355,83 грн за 1 Гкал. Проте, починаючи з лютого 2018 року по квітень 2018 року, з невідомих причин їй почали надходити рахунки на оплату послуги з централізованого опалення з розрахунку за 1 кв. м опалювальної площі квартири.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати відповідача зробити перерахунок плати за послугу з централізованого опалення за лютий 2018 року, березень 2018 року.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» зробити ОСОБА_1 перерахунок плати за послугу з централізованого опалення за лютий 2018 року, березень 2018 року за адресою: квартира АДРЕСА_1 , на підставі пункту 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

04 листопада 2019 року (відповідно до поштового штемпеля на конверті) КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» направило до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та закрити провадження у справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом спору в даній справі є зобов`язання відповідача зробити перерахунок плати за послугу з централізованого опалення за лютий 2018 року, березень 2018 року.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Також ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2019 року становить 960 500,00 грн.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Касаційна скарга містить посилання на те, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо питання правонаступництва, а також, що дана справа має виняткове значення для заявника та значний суспільний інтерес, оскільки стосується інтересів споживачів багатомільйонного міста у взаємовідносинах з попереднім виконавцем комунальних послуг, що наразі такі послуги не надає, проте залишається юридичною особою, яка не припинила свою діяльність у встановленому законом порядку. Однак Верховним Судом перевірено, чи мають місце підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких касаційне провадження у малозначній справі підлягає відкриттю, зокрема, з урахуванням обставин, на які посилався заявник в касаційній скарзі, та зазначених підстав не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, статтями 175, 176, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на постанову Київського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Київенерго», комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання незаконними дій щодо нарахування плати за послугу з централізованого опалення і зобов`язання зробити її перерахунок відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров