Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.07.2019 Справа №607/16167/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

головуючого судді - Сливка Л. М.,

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «УніверсалБанк» пред`явив до суду позов до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить стягнути солідарно із відповідачів заборгованість за кредитним договором №022-2008-002 від 10 січня 2008 року в розмірі 38063,25 доларів США. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №022-2008-002, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у суму 50000 доларів США зі сплатою 12,45 % за користування кредитом до 01 січня 2038 року. Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору, цільове призначення кредиту на придбання майна, а саме - трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 63,3 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м. Кредитні кошти в сумі 50 000 доларів США були надані Позичальнику відповідно до валютного ордеру №0222914USD000260 від 10 січня 2008 року та виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 . У вказаному договорі сторони погодили, що нарахування процентів здійснюється щоденно за методом: 30/360. Згідно к п. 1.1.1. Кредитного договору за користування коштами понад встановлений строк нараховується підвищена процентна ставка у розмірі 37,35 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань 10 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати по зобов`язаннях ОСОБА_1 за кредитним договором №022-2008-002 10 січня 2008 року. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 09 серпня 2017 року банком надіслано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 письмові вимоги про погашення простроченої заборгованості, відсотків та штрафних санкцій а повідомлено про те, що у випадку невиконання цієї вимоги, термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги. Вказана вимога отримана позичальником 21 серпня 2017 року. Згідно розрахунку заборгованості станом на 17 липня 2018 року заборгованість за кредитним договором №022-2008-002 від 10 січня 2008 року становила 38063,25 доларів США, з яких: 2385,48 доларів США - прострочена заборгованість по кредиту; 32499,86 доларів США - сума кредиту, що стягується достроково; 2539,41 доларів США - відсотки за користування кредитом; 638,50 доларів США - підвищені відсотки за користування кредитом. З цих підстав просить позов задовольнити та стягнути вказану заборгованість із відповідачів солідарно.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвоката Молень Р.Б. подав відзив на позов, у якому заперечує проти викладених у позові обставин, покликаючись на те, що пунктом 2.3. кредитного договору передбачено, що видача Кредиту за цим Договором проводиться на поточний рахунок Позичальника, відкритий згідно умов п. 2.1.3 даного Договору. З цих підстав вважають, що у даному випадку видача кредиту повинна Збуватися у безготівковій формі, однак відповідач ОСОБА_1 стверджує, що їй не пропонувалося укласти договір про відкриття поточного банківського рахунку і такий договір нею не укладався. Також вказує, що позивач не надав жодного належного та допустимого, який би свідчив про отримання відповідачем 1 кредиту у розмірі 50 000,00 доларів США, та про перерахування цих коштів на рахунок відповідача; не надав відповідного договору банківського рахунку; не надав доказу відкриття в банку рахунку НОМЕР_1 , який вказаний у копії меморіального валютного ордера №02229114USD000260 від 10 січня 2008 року та передбачений а. 2.1.3 кредитного договору. А саме по собі підписання кредитного договору від 10.01.2008 року не підтверджує отримання коштів по кредиту. Також, вважає недоведеною суму заборгованості відповідача ОСОБА_1 за спірним договором, оскільки розрахунок заборгованості складений у довільній формі самим позивачем, з якого неможливо встановити, які саме суми кредиту отримав позичальник, а також які суми погашення кредиту Позичальником існували від укладення кредитного договору та на які рахунки зараховувались платежі Позичальника банком. Разом із цим вказує на неналежність та недопустимість копії меморіального валютного ордера, оскільки вважають, що на вказаній копії меморіального ордера міститься копія невідомо ким та коли проставленого підпису та печатки. Водночас відсутність оригіналу такого ордеру викликає сумнів у відповідача ОСОБА_1 щодо достовірності долученої до позовної заяви копії такого ордеру, оскільки ця копія не містить необхідного для надання такій роздрукованій копії юридичного значення електронного цифрового підпису осіб, що здійснювали операцію, котру посвідчує цей документ. Крім цього зазначає, що відповідач ОСОБА_1 не отримувала письмової вимоги банку про погашення заборгованості, а відсутність у матеріалах справи вказаної письмової вимоги та опису вкладення вхідної кореспонденції не дає можливості встановити обставину щодо надіслання Банком саме вимоги, а не будь-якого іншого документа. За таких обставин недоведеності Позивачем умов передбачених п. 5.2.5. кредитного договору, відповідач не може погодитися із твердженням позивача, що термін повернення кредиту настав. З цих підстав вважає передчасною позовну заяву про стягнення кредитної заборгованості та заявлену позивачем позову до відповідача ОСОБА_1 . За наведених обставин просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник позивача ПАТ «УніверсалБанк» подав до суду відповідь на відзив, у якій вказує на безпідставність викладених у відзиві представником відповідача заперечень, які повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема позивачем було долучено до позовної заяви письмові вимоги про повернення заборгованості, які направлялися на адресу відповідачів, а також підтвердження про вручення вказаних вимог відповідачам. Щодо твердження представника відповідача про відсутність доказів на підтвердження отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 50000 доларів США, то зазначає, що ним долучено до матеріалів позову виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 , яка є первинним фінансовим документом та належним доказом отримання кредитних коштів, відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Також вказує, що кредитні кошти видавалися з поточного рахунку № НОМЕР_2 , відкритого відповідно до пункту 2.1.3. умов кредитного договору. За вказаних обставин просив задовольнити позов у повному обсязі.

Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Багранюка В.С. надійшли до суду заперечення на відповідь на відзив, згідно яких представник відповідача вказує, що у матеріалах справи відсутні вимоги про погашення простроченої заборгованості, відсотків та штрафних санкцій які були б датовані 09 серпня 2017 року. Натомість у матеріалах справи міститься копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу зі штрихкодовим ідентифікатором 1 у якому вказано, що датою його подання є 09 серпня 2017 року. У той же час позивач надає суду копію Вимоги № 2496/20 ГО від 10.08.2017, яка була адресована ОСОБА_1 , проте така вимога ніколи не отримувалась нею. Умови п. 5.2.5. Кредитного договору передбачають, що термін повернення кредиту вважається таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення Кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. З огляду на те, що надане позивачем Рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення датоване 09 серпня 2017 року, а Вимога про повернення кредиту датована 10 серпня 2017 року, то надіслання позивачем такої вимоги на адресу відповідача є фізично неможливим. При цьому, позивач не надає суду доказів того, що 09 серпня 2017 року ним було надіслано на адресу відповідача ОСОБА_1 саме Вимогу № 2496/20 ГО від 10 серпня 2017 року. З цього слід зробити логічний висновок, що термін дострокового повернення кредиту згідно умов п. 2.5.2. Кредитного договору не настав. Крім цього, позивачем не надано доказу відкриття в банку рахунку № НОМЕР_2 , який вказаний у копії меморіального валютного ордера №02229114USD000260 від 10 січня 2008 року та передбачений пунктом 2.1.3 кредитного договору. Вважає, що посилання позивача на заяву про видачу на готівки №022в09 від 10 січня 2008 року, ке є неналежним, оскільки така заява не підтверджує факту відкриття поточного рахунку та перерахування коштів на такий рахунок. Також зазначає, що розрахунок заборгованості не відповідає вимогам до первинних документів визначених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенням про організацію перського обліку та звітності в банках України, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року №566. Оскільки вважає, що вказаний розрахунок заборгованості за кредитним договором складений під час складання позову представником позивача, а не під час здійснення господарської операції або безпосередньо закінчення із зазначенням всіх вищевказаних реквізитів, посад та підписи осіб, з відповідальних за здійснення операцій в банку та правильність їх оформлення, а тому не може підтверджувати існування кредитної заборгованості, так як не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З цих підстав представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Багранюк В.С. вважає, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів щодо надання кредитних коштів відповідачу та не доведено наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному позивачем у розрахунку заборгованості. За вказаних обставин просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача ПАТ «Універсал Банк» Сагайдак В.В. у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак її представник - адвокат Багранюк В.С. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідачки, проти позовних вимог заперечує у повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.

Виклик відповідача здійснювався шляхом публікації оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті «Судова влада України».

Відзиву на позов відповідач ОСОБА_2 до суду не подавав.

Судом установлено:

10 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №022-2008-002, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 50000 доларів США зі сплатою 12,45 % за користування кредитом до 01 січня 2038 року.

Згідно п.1.1.1 кредитного договору за користування коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка у розмірі 37,35 % річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника.

У відповідності із п. 2.1 кредитного договору сторони погодили, що зобов`язання кредитора надати кредит виникає з моменту виконання усіх та кожної з наведених нижче умов, серед яких зокрема згідно із п. 2.1.3. відкриття позичальником поточного рахунку № НОМЕР_2 для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій позичальника з надання та погашення кредиту.

У пункті 2.3. вказаного договору визначено, що видача кредиту за цим договором проводиться на поточний рахунок позичальника, відкритий згідно умов п. 2.1.3. даного договору.

Відповідно до п.2.4. Кредитного договору позичальник зобов`язався щомісячно в дату погашення щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів, шляхом зарахування до такої дати (включно) відповідної суми коштів на поточний рахунок.

Згідно п.2.5. Кредитного договору розмір щомісячного платежу встановлений в Графіку погашення кредиту, який є додатком №2 до вказаного договору.

Пунктом 5.2.5 кредитного договору передбачено, що відповідно до ст. ст. 525, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних у кредитному договорі, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Обставини, настання яких (або будь-якої з них) є істотним порушенням договору та/або є підставою для встановлення нового терміну/строку виконання основного зобов`язання (всіх грошових зобов`язань) позичальника за цим договором, сторони вважають: прострочення сплати чергового щомісячного платежу та/або інших грошових зобов`язань позичальника за договором (зокрема, але не виключно щодо оплати кредиту (його частини) та/або процентів за користування кредитом тощо).

Також, 10 січня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №022-2008-002 між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №022-2008-002, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язався відповідати у повному обсязі за невиконання ОСОБА_1 усіх її зобов`язань перед кредитором, що виникли з Кредитного договору.

Позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому кредитним договором (п. 2.3.) видав позичальнику кредитні кошти, шляхом банківського переказу коштів на її рахунок. Зокрема грошові кошти в розмірі 50000 доларів США було зараховано на рахунок № НОМЕР_2 , що підтверджується меморіальним ордером №02229114USD000260 від 10 січня 2008 року. Через касу банку ОСОБА_1 було отримано вказані кредитні кошти готівкою, що стверджується випискою з особового рахунку ОСОБА_1 (а.с.22).

Із Графіку платежів, який є додатком №2 до кредитного договору слідує, що розмір щомісячних платежів із погашення кредиту становить 138,89 доларів США.

Як вбачається із досліджених доказів, умови договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений.

Зокрема як слідує із розрахунку заборгованості за кредитним договором у відповідача ОСОБА_1 виникла прострочена заборгованість з 01 січня 2017 року, зокрема у січні 2017 року відповідачем не вносились кошти, 01 лютого 2019 року відповідачем були внесені кошти на погашення кредиту у сумі 138,89 доларів США, 01 березня 2017 року - у сумі 114,54 доларів США, а з 01 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_1 повністю припинила сплачувати щомісячні платежі.

Таким чином, відповідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 за невиконання умов договору станом на 17 липня 2018 року становить 38063,25 доларів США, з яких: 2385,48 доларів США - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 32499,86 доларів США - сума кредиту, що стягується достроково; 2539,41 доларів США - відсотки за користування кредитом; 638,50 доларів США - підвищені відсотки за користування кредитом.

Судом установлено, що 09 серпня 2017 року Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено вимогу за №2496/20 ГО та відповідачу ОСОБА_2 було направлено вимогу за №2496/65 ГО, у яких відповідачів повідомлено про наявність заборгованості за кредитним договором №022-2008-002 від 10 січня 2008 року, яка станом на дату вимоги складає 37402,3 доларів США, з яких: 857,69 - прострочена заборгованість за кредитом; 34027,65 доларів США - строкова сума заборгованості за кредитом; 2516,96 гривень - відсотки/комісія, нараховані за користування кредитними коштами. Також, у вказаних письмових вимогах відповідачів повідомлено про необхідність негайно з моменту отримання вимоги сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором, проценти, нараховані за користування кредитними коштами та штрафні санкції за порушення виконання зобов`язань. У випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання вказаної вимоги та Банк буде змушений стягнути всю суму кредити в примусовому порядку.

Вказані вимоги отримані відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21 серпня 2017 року, що стверджується наявними у матеріалах справи копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення із проставленими на них підписами одержувачів та зазначенням дати отримання 21 серпня.

Щодо тверджень представників відповідача ОСОБА_1 про наявність розбіжностей у датах складення письмової вимоги та її направлення, то у судовому засіданні представник позивача ПАТ «Універсал Банк» - Сагайдак В.В. надав пояснення щодо наявності технічної помилки при зазначенні дати у вимозі, оскільки фактичною датою складання та направлення вимоги є 09 серпня 2017 року, про що зазначено у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, однак, у самій вимозі працівником, яким складався її текст було допущено технічну описку та зазначено дату її складання 10 серпня 2017 року замість 09 серпня 2017 року.

Згідно п. 2.2. договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов`язковими до виконання поручителем на десятий робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом з повідомленням про його вручення).

Однак, відповідачами не виконано вимоги банку та не погашено заборгованості за кредитним договором.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Згідно зі ст. 526 ЦК України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, а відповідач ОСОБА_1 всупереч умов кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання.

Відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Солідарна відповідальність відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перед позивачем обумовлена договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 цього кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому ст. 533 ЦК передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Згідно з Правовою позицією Верховного суду України від 16 вересня 2015 р. у справі № 6-190цс 15, не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про стягнення заборгованості у доларах США ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд вважає неспроможними доводи представників відповідача, викладені ними у відзивах на позов, зокрема стосовно недоведеності факту отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 50000 доларів США, та недотримання умов укладеного договору кредитного договору, що полягає у неукладенні договору про відкриття поточного рахунку на виконання умов п. 2.1.3 кредитного договору. Вказані доводи повністю спростовуються матеріалами справи. Зокрема факт отримання коштів відповідачем ОСОБА_1 підтверджується випискою з особового рахунку ОСОБА_1 та меморіальним ордером №02229114USD000260 від 10 січня 2008 року, копія якого наявна у матеріалах справи, на якій вбачається проставлення штампу банку та підпису працівника, яким здійснено операцію. Із вказаного меморіального ордера слідує, що кредитні кошти у сумі 50000 доларів США було зараховано на відкритий поточний рахунок відповідача ОСОБА_1 № НОМЕР_2 . Крім цього, із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості слідує, що з моменту отримання кредитних коштів, а саме із 10 січня 2008 року по 01 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 регулярно вносила щомісячні платежі на погашення кредиту, що свідчить про визнання відповідачем ОСОБА_1 , факту отримання нею кредитних коштів у сумі 50000 доларів США та визнання нею своїх зобов`язань за договором. При цьому, до моменту виникнення заборгованості відповідач ОСОБА_1 не оспорювала умов укладеного між нею та банком кредитного договору та не зверталась у суд із вимогами про визнання договору недійсним, що свідчить про її визнання умов даного договору.

Крім цього, суд критично сприймає ствердження представників відповідача з приводу неналежного здійснення розрахунку заборгованості, оскільки вказаний розрахунок містить вичерпну інформацію по нарахуванню кредиту, відсотків та підвищених відсотків, зокрема містить зазначення дат та сум внесених платежів та розміру нарахованих відсотків. Розрахунок містить підпис уповноваженої особи банку та проставлення печатки банку. Разом із цим, стороною відповідача не зазначено жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 141 , 259, 263, 265, 268, 273, 282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №022-2008-002 від 10 січня 2008 року в розмірі 38063,25 доларів США (тридцять вісім тисяч шістдесят три) долари США 25 центів.

Стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 15422,43 гривень судового збору, в рівних частках.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 15 липня 2019 року.

Реквізити сторін:

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», адреса місцезнаходження: вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ, .

Відповідачі: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка