Постанова

Іменем України

11 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 484/4067/18

провадження № 61-8657 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Воробйової І. А.,

Гулька Б. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких»,

представник товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» - Іванченко Олександр Олексійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2018 року у складі судді Літвіненко Т. Я. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 25 березня 2019 року

у складі колегії суддів: Прокопчук Л. М., Самчишиної Н. В., Царюк Л. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких»

(далі - ТОВ «Агрофірма Корнацьких») про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати.

Позовна заява мотивована тим, що їй на підставі сертифікату

серії МК № 0035445 належала земельна частка (пай) площею 4,78 га,

у колишньому колективному сільськогосподарському підприємстві «Світанок». 28 грудня 2009 року між нею та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» укладено договір оренди земельної частки (паю) строком на 50 років, але в укладанні цього договору вона участі не брала. Договір на підставі довіреності був підписаний її представником - ОСОБА_2

У 2013-2014 роках вона скористалась своїм правом на виділення у натурі земельної частки (паю) та отримала свідоцтва про право власності на земельні ділянки і їй стали належати: на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 липня 2013 року земельні ділянки, площами 2,5345 га (кадастровий номер :01:000:1164); 1,4074 га (кадастровий номер :01:000:1162); на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 серпня 2014 року земельна ділянка площею 0,0171га (кадастровий номер :01:000:1163); та на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27 серпня 2014 року земельна ділянка площею 0,2299 га (кадастровий номер :01:000:1165), якими на правах оренди користується відповідач. Вважала, що у зв`язку із виділенням у натурі земельної ділянки змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, що є підставою для розірвання договору оренди земельної частки (паю).

Добровільно розірвати договір відповідач відмовився. Крім того, вказувала, що тривалий час не отримувала орендну плату за вказаним договором, яка була нарахована, але не виплачена.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки та стягнути орендну плату за 2015-2018 роки

в розмірі 12 275,01 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області

від 28 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Розірвано договір оренди землі, укладений 28 грудня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Кам`янобалківській сільській раді Первомайського району Миколаївської області від 02 березня 2010 року за № 37.

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 невиплачену орендну плату за 2015-2017 роки в сумі 9 097,94 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з часу отримання позивачем свідоцтв на право приватної власності на землю вона набула статус власника земельних ділянок, а у зв`язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної ділянки (паю) припиняється.

Крім того, суд зазначав, що згідно довідки від 06 лютого 2018 року № 35, наданої ТОВ «Агрофірма Корнацьких», існує заборгованість відповідача перед позивачем по орендній платі за договором оренди земельної частки (паю) за період 2015-2017 роки, однак доказів на підтвердження заборгованості за 2018 рік не має.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25 березня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Агрофірма Корнацьких» залишено без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області

від 28 грудня 2018 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції вірно з`ясовано фактичні обставини справи та дана їм належна правова оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи

та ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що судом першої інстанції вірно застосовано до спірних правовідносин норми пункту 17 розділу X Перехідних положень Земельного кодексу Українита пункту 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року, відповідно до яких сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю; у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, ТОВ «Агрофірма Корнацьких», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 25 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 11 травня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 484/4067/18 із Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, зупинено виконання рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2018 року та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У травні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали значення у своїх рішеннях стосовно земельних ділянок площами 2,5345 га (кадастровий номер :01:000:1164), 1,4074 га (кадастровий номер :01:000:1162), що належать позивачу, і з 2013 року перебувають

в оренді у приватного підприємства «Виробничо-комерційне підприємства «КАРО».

Зазначає, що позивачка звернулася до суду з пропуском строку позовної давності, будучи власником спірних земельних ділянок вона мала можливість дізнатися про порушення свого права, однак судами не було встановлено причини пропущення нею позовної давності.

Договором передбачено, що після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власнику земельної частки (паю) сторони зобов`язані переукласти договір оренди землі відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю), зміни можливі лише за згодою сторін. Припинення дії договору допускаються лише в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Отже, припинення дії договору оренди земельних паїв має місце тільки після їх переукладення відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку або з підстав, передбачених статтею 31 Закону України «Про оренду землі».

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу.

У червні 2019 рокуОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначила, що судові рішення є законними і обґрунтованими, судами правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, відповідно до встановлених фактичних обставин справи, дано належну правову оцінку доказам, наданим сторонами.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ТОВ «Агрофірма Корнацьких» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди

землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Пунктом 17 розділу XПерехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Встановлено, що відповідач уклав договори оренди з власником сертифікатів на право на земельні частки (паї). Вказані сертифікати були дійсними до моменту виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок та отримання їх власником державних актів на право власності на землю.

У статті 321 ЦК України вказано, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України

23 лютого 2000 року за №101/4322 визначено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства.

При відмові орендаря розірвати цей договір та припинити користування земельною ділянкою право власника земельної ділянки (орендодавця) на землю підлягає захисту в загальному порядку.

Згідно з частинами другої, третьої та четвертої статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня

2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що при розгляді спорів про переукладення договорів оренди землі суди повинні враховувати, що згідно з пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованого

у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 року за №101/4322, після виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акта на право приватної власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв`язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється. Враховуючи вимоги статей 203, 215 ЦК України про недійсність правочину, переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки і одержання власником земельної частки (паю) державного акта на право власності на земельну ділянку можливе лише за наявності волевиявлення на те сторін.

Враховуючи вищенаведене, обґрунтованим є висновок судів про те, що з часу отримання позивачем вказаних свідоцтв на право приватної власності на землю вона набула статусу власника земельних ділянок, тобто змінився предмет оренди та статус сторін договорів оренди, а тому договори оренди земельних часток (паїв) слід вважати припиненими.

Посилання в касаційній скарзі про те, що сам факт оформлення державного акта на право власності на землю автоматично не припиняє дію раніше укладених їх власником договору оренди земельних паїв, і такий договір підлягає переукладенню, є необґрунтованими і фактично зводяться до помилкового тлумачення вищенаведених правових норм.

Доводи касаційної скарги щодо застосування наслідків спливупозовної давності є безпідставними, оскільки суд першої інстанції, з висновками, якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що порушення прав позивачки є триваючим, оскільки земельна ділянка їй не повернута.

До подібних висновків дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах: від 14 листопада 2018 року у справі № 484/301/18, провадження № 61-39488 св 18; від 14 серпня 2019 року у справі

№ 484/4135/18, провадження 61-11820 св 19.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи аналогічні наведеним в апеляційній скарзі та були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, із якими погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 11 травня 2019 року зупинено виконання рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2018 року до закінчення касаційного провадження, слід поновити виконання Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2018 року.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких»залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області

від 28 грудня 2018 року та постанову Миколаївського апеляційного суду

від 25 березня 2019 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

І. А. Воробйова

Б. І. Гулько