УХВАЛА

14 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 234/125/16-ц

провадження № 61-20339ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 березня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - Краматорський МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області), про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання з відшкодування майнової та моральної шкоди, які заподіяні в результаті вчинення злочину,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Краматорський МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у вигляді інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 56 569 грн 28 коп. та 3% річних в розмірі 10 258 грн 47 коп.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 56 569 грн 28 коп. та 3% річних за весь час прострочення грошового зобов`язання - 10 258 грн 47 коп., а всього в сумі 66 827 грн 75 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суди, задовольняючи позов ОСОБА_2 , у відповідності до статті 625 ЦК України, виходили з наявності підстав для стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 25 листопада 2012 року по 19 лютого 2019 року, за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування майнової і моральної шкоди, підтверджених вироком апеляційного суду Донецької області від 08 червня 2012 року.

У листопаді 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 березня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Краматорський МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області, є стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання з відшкодування майнової та моральної шкоди, які заподіяні в результаті вчинення злочину, тобто ціна позову у загальному розмірі становить 66 827 грн 75 коп., яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 100 = 192 100 грн), а тому справа № 234/125/16-ц є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Вказівка в резолютивній частині постанови Донецького апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене в малозначній справі.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 березня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 березня 2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання з відшкодування майнової та моральної шкоди, які заподіяні в результаті вчинення злочину, відмовити.

Суддя В. С. Жданова