Справа № 703/3563/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Кирилюк Н.А.

з секретарем судового засідання Римським Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Вакуленка О.П.

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , якому на праві власності належав будинок АДРЕСА_1 .

Позивач стверджує, що він є спадкоємцем за заповітом.

Спадщину він прийняв шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою. Однак, одержати свідоцтво про право на спадщину не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв`язку з цим, нотаріусом було відмовлено йому у вчиненні нотаріальної дії.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов в повному обсязі та просили його задоволити з наведених в ньому підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в направленій на адресі суду заяві просив розглядати справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Смілі Черкаської області.

Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 24 травня 1974 року державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 2493, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продали, а ОСОБА_2 купив дерев`яний, критий залізом будинок АДРЕСА_1 жилою площею 32,43 кв.м. з надвірними спорудами.

Як встановлено з технічного паспорту в склад будинковолодіння АДРЕСА_1 входять житловий будинок (літ. «А,а») загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м., та господарські будівлі і споруди: сараї (літ. «В, Г»), літня кухня (літ. «Бб»), погріб (літ. «п/д»), огорожа (№ 36-8), убиральня (літ. «У»), колодязь (літ. «к»). Датою будівництва житлового будинку зазначено 1976 рік, в описі конструктивних елементів зазначено: глинобитний, обложений цеглою, дер., шиф. Наведений будинок зазначений як самочинно збудований. Право власності на цей будинок не зареєстроване, що підтверджується довідкою Смілянського відділку КП «ЧООБТІ» від 02 жовтня 2017 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21 серпня 2019 року.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що ОСОБА_2 після придбання будинку обклав його цеглою.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24 травня 2001 року (зі змінами) передбачено, що не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року (абзац пункту 3.2 розділу 3).

За пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Тобто, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду № 263/8226/16-ц від 15 липня 2019 року та № 404/1065/15-ц від 12 червня 2019 року.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі і споруди до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримувати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності.

У відповідності із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті.

Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено ст. 1218, ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України вся спадщина вважається належною позивачу з часу смерті спадкодавця.

04 червня 2004 року приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. було посвідчено заповіт ОСОБА_2 , яким він все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 .

З повідомлення державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 10 жовтня 2019 року встановлено, що після смерті ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 . На підставі поданої заяви була заведена спадкова справа № 1061/2005 р.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса від 18 липня 2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_2 є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.

Оскільки позивач є інвалідом 1 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 768 грн. 40 коп. судового збору.

На підставі наведеного і ст. 1216-1218, 1222, 1223, 1233, 1235, 1268 ЦК України, керуючись ст. 5, 7,12, 81, 89, 141, 247, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Смілянської міської ради (м. Сміла Черкаської області, вул. Незалежності, 37, ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 (літ. «А,а» в технічному паспорті) загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м., та господарські будівлі і споруди: сараї (літ. «В, Г»), літню кухню (літ. «Бб»), погріб (літ. «п/д»), огорожу (№ 36-8), убиральню (літ. «У»), колодязь (літ. «к»).

Стягнути із Смілянської міської ради Черкаської області на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Н. А. Кирилюк