У Х В А Л А

Справа № 126/3584/18

Провадження № 2-др/126/2/2019

"09" вересня 2019 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

секретар Дончик О. А.,

за участі відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Непокульчицького В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь заяву відповідача та його представника про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною подією, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Непокульчицький В.С. звернулись до суду із заявою про відшкодування понесених судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. та сплаченої вартості проведеної судової експертизи у розмірі 340 грн., які заявник просить стягнути з позивача ОСОБА_2 Посилається на те, що судом задоволено клопотання позивача про залишення позову без розгляду. При цьому, на їх думку, позивач та її представник подаючи позовну заяву та за яву про забезпечення позову (в результаті чого було накладено арешт на майно відповідача), а також під час розгляду даної справи діяли недобросовісно та зловживали своїми процесуальними правами, подаючи до суду дві явно виражені завідомо безпідставні та необґрунтовані заяви, тому просять стягнути з позивача понесені ним судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні просили заяву задовольнити з викладених вище підстав. Крім того, просили стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору, понесені ним при подачі апеляційної скарги в рамках справи про адміністративне правопорушення.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Через канцелярію суду позивач надала письмові заперечення, в яких в задоволенні заяви відповідача просила відмовити, оскільки у розгляді даної справи відсутнє зловживання процесуальним правом зі сторони позивача, що в силу ст. 141, 142 ЦПК України виключає можливість стягнення з неї судових витрат на користь відповідача. Щодо абсурдності поданого нею позову, то зазначила, що залишення без розгляду позову у рамках даної справи, в силу ст. 151 ЦПК України не позбавляє її права повторного звернення до суду з аналогічним позовом. Крім того, наявність постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, не виключає наявності його вини у вчиненні правопорушення та не свідчить про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2 .

Крім того, позивач надала письмову заяву про відкладення розгляду справи через неможливість її участі в судовому засіданні.

З урахуванням вимог ст. 142 ЦПК України та стислості строку розгляду справ даної категорії, суд вважає за можливе розгляд даної заяви проводити без участі позивача та її представника на підставі поданих суду доказів.

Вислухавши думку відповідача та його представника, дослідивши матеріли справи та подані докази, суд дійшов наступного висновку.

У грудні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 61 509,98 грн. матеріальної та 5 000 грн. моральної шкоди, заподіяної дорожньо - транспортною подією.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 22.08.2019 року на підставі поданої позивачем заяви, до закриття підготовчого провадження, позов було залишено без розгляду.

02.09.2019 року відповідач та його представник звернулись до суду із заявою про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи та, посилаючись на ст. ст. 141, 142 ЦПК України, просили стягнути з позивача понесені судові витрати, а саме на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. та вартість проведеної судової експертизи у розмірі 340грн.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, повя`заних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч.1 ст 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення позову без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Згідно з частиною 9 статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України визначає, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Отже, ЦПК не передбачено, що витрати, пов`язані з розглядом справи повинні покладатись на позивача, у разі залишення позову без розгляду лише з підстав залишення без розгляд без наявності необґрунтованих дій останнього.

Так, Верховним Судом у Постанові від 26.09.2018 у справі № 148/312/16-ц зроблено висновок, що: «…для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується…».

За наведених вище обставин, суд дійшов висновку, що звернення позивача до суду із заявою про залишення позову без розгляду не свідчить про безпідставність та необґрунтованість поданого позову. Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Керуючись ст.ст. 137, 142, 260 ЦПК України суд ,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відповідача та його представника про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною подією - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її ухвалення до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Р. В. Хмель