Справа № 226/2374/19

Провадження № 2/226/713/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2019 року Димитровській міській суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

за участю секретаря Альберті О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ДП «Мирноградвугілля»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирнограді Донецької області у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Мирноградвугілля» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди до ДП «Мирноградвугілля» в обґрунтування якого зазначив, що з 16.04.2013 року по 21.03.2019 року він перебував з відповідачем у трудових відносинах, працюючи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Капітальна» Державного підприємства «Мирноградвугілля» та був звільнений за станом здоров?я, відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП. У день звільнення повний розрахунок з ним проведений не був, остаточно відповідач розрахувався з ним лише 13.06.2019 року. Затримкою виплати сум відповідач спричинив позивачеві моральну шкоду, яка виразилась у порушенні звичайного життєвого устрою, оскільки він був вимушений постійно приїжджати на підприємство з метою зясування строків погашення заборгованості. Він став не товариський, замкнутий, , втратив інтерес до життя. Посилаючись на ст.ст.116, 117 КЗпП, просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 57 робочих днів затримки в сумі 14147,40 грн. виходячи з середньоденного заробітку 248,20 грн. та судові витрати. Крім того, просив стягнути з відповідача на свою користь, спричинену йому затримкою розрахунку моральну шкоду у розмірі середнього заробітку за час затримки розрахунку.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у порядку, передбаченому чинним цивільно-процесуальним законодавством, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

08.08.2019 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, розгляд справи по суті призначений на 09.00 год. 04.09.2019 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач знаходився у трудових відносинах з відповідачем з 16.04.2013 року по 21.03.2019 року та був звільнений за ст.40 ч.2 КЗпП України за станом здоров?я (а.с. 5-8).

Згідно з довідкою ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля», середньоденна заробітна плата ОСОБА_4 ? ОСОБА_5 становить 248,20 грн. (а.с. 11).

Остаточний розрахунок з позивачем було здійснено 13.06.2019 року (а.с. 12).

V. Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.115 ч.1 КЗпП України, ст.24 ч.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів.

Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України.

Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільнені робітника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як встановлено судом, позивач звільнився з роботи 21.03.2019 р., а повний розрахунок з позивачем здійснений 13.06.2019 р., тобто затримка виплати належних позивачу при розрахунку сум склала 57 робочих днів, отже з відповідача належить стягнути на користь позивача його середній заробіток за весь час затримки належних йому при звільненні сум, тобто 14147,40 грн. з розрахунку 248,20 грн. х 57 робочих днів.

За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що в результаті затримки виплати розрахункових сум підприємством відповідача, позивачу завдана моральна шкода, тяжкість якої обумовлена вимушеними змінами у його звичному укладі його життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер, глибину, зазнаваних позивачем душевних страждань, тривалість негативних наслідків. При цьому суд враховує те, що сума затриманих до виплати сум є незначною, тому виходячи з засад розумності і справедливості вважає, що на користь позивача має бути стягнуто 500 грн. у відшкодування моральної шкоди.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 795,56 грн., пропорційно задоволеним позовним вимогам, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі ст.ст. 47, 115, 116, 117, 137, 235 КЗпП України, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 141, 259, 263, 265, 352, 354,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до Державного підприємства «Мирноградвугіллявугілля» місцезнаходження: вул.Соборна, 1, м.Мирноград Донецької області, 85323, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій 32087941 про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь ОСОБА_6 ОСОБА_7 середній заробіток за затримку розрахунку в сумі 14147 (чотирнадцять тисяч сто сорок сім) грн. 40 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь ОСОБА_6 ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 500 (п`ятсот) грн.

Стягнути з Державного підприємства «Мирноградвугілля» на користь держави судовий збір в сумі 795 (сімсот дев`яносто п`ять) грн. 56 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 вересня 2019 року.

Суддя І.В.Петунін