Справа № 750/2669/19
Провадження № 2/750/1026/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

за участю представника відповідача Кудрявцевої О.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

06.03.2019 позивач подав на пошту позовну заяву до суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в розмірі 85496 грн. 00 коп. та судового збору в розмірі 1921 грн. 00 коп.

Позовні вимоги мотивує тим, що 18.02.2016 року між ТОВ «Веллфін» та відповідачем було укладено договір позики № 13161 в електронній формі відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. В порушення умов договору позики відповідач заборгованість не сплатив, тому станом на 28.02.2019 має заборгованість в розмірі 85496 грн. 00 коп., з яких 2000 грн. - основний борг; 83496 грн. 00 коп. - заборгованість по відсоткам, в зв`язку з чим ТОВ «Веллфін» був змушений звернутись до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву у якій просив розглянути справу за відсутності представника та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову, та пояснила суду, що відповідач договору позики не укладав, оскільки на час його укладення останній перебував за межами України, електронна адреса, номер телефону, що зазначені в договорі позики йому не належать, а також відповідачу не належить банківська картка на яку переводилися кошти позивачем на суму 2000 грн., тому просила відмовити в задоволенні позову. Одночасно подала суду заяву про застосування строків позовної давності, оскільки договором визначено строк кредитування 04.03.2016 року, тому позивач звернувся до суду з порушенням трирічного строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ІК №148 від 27.10.2015 (а.с. 8).

18 лютого 2016 року укладено договір позики № 13161 у формі електронного документу із використанням електронного підпису, на підставі якого відповідачем отримано кредит, шляхом перерахування на рахунок банківської платіжної картки зазначеної Заявником у Заявці в розмірі 2000 грн. через систему переказу коштів на карту клієнта строком на 15 днів зі сплатою відсотків в розмірі 1.9 процента від суми позики, але не менше ніж 50 грн. за перший день користування позикою, 1.9 відсотки від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку дії договору, та 3.8 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строку дії договору, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором. /а.с.22-25/.

За умовами п. 1.1. укладеного між позивачем та відповідачем договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 2000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Пунктом 1.3. договору позики встановлено, що позика надається строком на 15 днів.

Відповідно до п. 1.4. дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позичальником і позикодавцем.

Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. договору позики на картковий рахунок була перерахована сума позики в розмірі 2000 грн. 00 коп., що підтверджується повідомленням від 18.02.2019 року ТОВ «Платежі Онлайн», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно договору доручення №ФБ211/11 від 18.11.2015 року.

18 листопада 2015 року між ТОВ «Веллфін» та ТОВ «Платежі онлайн» укладено договір доручення № ФБ211/11, відповідно до умов якого довіритель ТОВ «Веллфін» уповноважує Порвіреного ТОВ «Платежі онлайн» вчиняти від імені та в інтересах Довірителя, наступні дії, асаме укладати угоди з Банками-еквайрами щодо проведення платежів Клієнтів Довірителя на користь Довірителч, діяти від імені та в інтересах Довірителя щодо здійснення повноважень вже укладеним договорам з Банками-еквайрами, забезпечити здійснення Банками-еквайрами платежів Клієнтів Доавірителя на користь Довірителя за допомогою сервісу Platon.

Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний договір укладений в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України"Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно статті 13 Закону України «Про електронну комерцію», Розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 зазначеного Закону, способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України.

Відповідно до частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до частини першої, другої ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Згідно пункту 7.1. договору позики № 41996 від 27.05.2016, невід`ємною частиною Договору є Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті позичальника.

Відповідно до п.6.3. Правил, у разі прийняття позитивного рішення Товариство інформує Заявника шляхом відправлення sms-повідомлення на телефонний номер зазначений в Заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в Особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу зазначену в Заявці . Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню Заявник отримує електронну копію договору позики.

У разі отримання Договору позики засобами електронного зв`язку, Заявник укладає Договір позики з товариством в Особистому кабінеті, що визначено в п. 6.4. Правил.

Відповідно до п.6.9. Заявник підтверджує ознайомлення та згоду з усіма істотними умовами Договору позики з моменту підтвердження кліком- «З умовами Договору згодний» у Особистому кабінеті, доступ до якого здійснюється за допомогою унікального Логіну та унікального Пароля Особистого кабінету.

Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше 1 робочого дня з дати підписання Договору позики Сторонами. Датою укладання Договору позики між Товариством і Позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок.

У відповідності до п.14.2. Правил, Заявки, Договори позики та інші документи в електронній формі створені в інформаційній системі Товариства є оригіналами і мають однакову з паперовими документами юридичну силу.

Згідно пункту 14.3. Правил, Логін і Пароль Особистого кабінету підтверджує виключне особисте авторство заявника/Позичальника як аналог власноручного підпису.

Пунктом 7.1 Правил, передбачено, що за користування позикою Позичальник сплачує Товариству проценти, що зазначені у Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики. Строк та проценти за користування позикою та нарахування процентів за Договором позики обчислюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому, проценти за користування позикою нараховуються з дня надання позики Позичальнику (день нарахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника) до повного погашення Заборгованості за позикою включно. Нарахування і сплата процентів здійснюється на залишок заборгованості за позикою.

Згідно п.7.2. Правил, проценти за користування позикою нараховуються щоденно. Нарахування процентів здійснюється також у вихідні, неробочі, святкові дні.

Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін» затверджуються Рішенням Загальних зборів Учасників ТОВ «Веллфін» та розміщуються на Сайті для ознайомлення всіх зацікавлених осіб.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 Цивільного кодексу України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Положення статті 627 Цивільного кодексу України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів та правочинів.

Відповідно до ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України.

За приписами частин першої, другої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків за користування кредитом та інших витрат.

Згідно з пунктом 7.1. договору позики, невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів» у вигляді позики ТОВ «Веллфін». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті Позичальника.

Водночас у судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований в АДРЕСА_1 з 19.07.2018 року, проте в заявці адреса позичальника зазначена: АДРЕСА_2 , а в договорі позики міститься адреса реєстрації позичальника АДРЕСА_1 .

Відповідно до наданої інформації з АТ КБ`ПриватБанк» від 22.06.2019 року у ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 не має картки НОМЕР_2 (а.с. 133).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25.07.2019 року витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» повний номер картки НОМЕР_2 на яку перераховувалися кошти ОСОБА_1 в розмірі 2000 грн. Проте ухвала суду залишилася без виконання.

Згідно інформації наданої старшим слідчим СВ Чернігівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Чернігівській області від 22.05.2019 ОСОБА_1 перетинав кордон у період з 31.01.2016 (виїзд Нові Яриловичі), 10.03.2016 (в`їзд Нові Яриловичі) (а.с. 94).

12.12.2016 року було зареєстровано заяву ОСОБА_1 про проведення перевірки за фактом отримання на його ім`я невстановленою особою кредиту у ТОВ «Веллфін» та зареєстровано кримінальне провадження № 0011556 (а.с. 93).

Із наведеного суд приходить до висновку, що відповідач в період укладення договору позики перебував за межами України та не є тією особою, яка уклала договір позики від 18.02.2016 року та отримала кошти у позику у ТОВ «Веллфін» згідно вказаного договору, оскільки не має карткового рахунку на який переводилися кошти в розмірі 2000 грн., з огляду на що в останнього відсутні будь-які зобов`язання щодо повернення таких коштів.

При цьому слід зазначити, що відповідно до Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Веллфін», які є невід`ємною частиною договору від 19.01.2016 року саме товариство здійснює автоматизовану обробку персональних даних, що включає в себе комплексний аналіз фінансового стану позичальника, за наслідками проведення якої приймається рішення про надання позики. Водночас, товариство має право відмовити заявнику у наданні позики, зокрема, у випадку, якщо надана заявником інформація не є достовірною.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач вказані приписи Кодексу не виконав. Зокрема, він не надав суду:

- документальне підтвердження повного номеру картки на яку перераховувалися кошти ОСОБА_1 в розмірі 2000 грн.

Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не доведено особу боржника, наявність договірних зобов`язань відповідача - ОСОБА_1 перед позивачем та отримання ним грошових коштів у позику.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом моеж встановлюватися спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особоу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За змістом частини п`ятої статті 261 ЦК уКраїни за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності.

Договором позики визначено стро кредитування до 04.03.2016 року. Позивач направив поштою позовну заяву 06.03.2019 року, тобто з порушенням трирічного строку позовної давності. Таким чином, у даній справі вимоги позивача про стягнення процентів після 04.03.2016 року (строк погашення позики за договором) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі правові висновки ізгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловлених у постановах від 28.03.2018 року у справі №14-10цс18 та від 06.02.2019 у справі №175/4753/15-ц.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Веллфін» у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (місце знаходження: вул. Героїв Севастополя, 48, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39952398) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за договором позики, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 09.09.2019.

Суддя Л.В. Карапута