Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2019 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

В складі : головуючої - судді Репушевської О.В.;

за участі : секретаря судових засідань Добровольської І.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №479/1022/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання заповіту недійсним,

у ч а с н и к и с п р а в и:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача адвокат Дулдієр О.А., за дорученням

про надання безоплатної вторинної правової допомоги №014-03-00227 від 05 травня 2018 року;

відповідач ОСОБА_2 ;

представник відповідача адвокат Лук`яненко І.С., за ордером

серії МК №105138 від 18 квітня 2019 року;

відповідач Кумарівська сільська рада Первомайського району Миколаївської області;

представник відповідача ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 90 років помер її батько ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 4.76 га, розташовану в межах території Березківської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області.

Позивач ОСОБА_1 є дочкою та спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 Він за життя склав заповіт, відповідно до якого усе належне йому майно заповів ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 на момент складення спірного заповіту виповнилося 90 років, він мав проблеми із зором, оскільки одним оком не бачив зовсім, а іншим лише 0,1 відсоток, тому сам не міг читати і знати, що було написано в тексті заповіту, позивач вважає, що заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що цей він не відповідає волі спадкодавця та вчинений з порушенням чинного законодавства, що є достатньою підставою для визнання цього заповіту недійсним з підстав ст.ст. 203, 207, 215, 1233, 1234, 1247, 1248, 1253, 1257 ЦК України.

В судовому засіданні позивач, її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , її представник в суді позов не визнали, вважають позовні вимоги необґрунтованими, тому просили відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача - Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в суді просив відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст.ст.1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Згідно з положеннями ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Положеннями ч.4 ст.207 ЦК України передбачено, що якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

За положеннями ст.1251 ЦК України визначено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ч.1 ст.1257 ЦК підставами нікчемності заповіту, тобто недійсності відповідно до закону, є складання заповіту особою, яка не мала на це права, або складання з порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту. На підставі ст.215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

У разі наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності заповіту підлягає розгляду судом.

Нікчемність заповіту, встановлена в рішенні суду, має наслідком позбавлення права спадкування за заповітом осіб, визначених розпорядженням заповідача в якості спадкоємців за заповітом, незалежно від того, чи пред`являлися позовні вимоги про застосування наслідків нікчемності заповіту.

Оскільки право на складання заповіту має особа з повною цивільною дієздатністю (ч.1 ст.1234 ЦК), згідно із приписами ч.1 ст.1257 ЦК підставою для нікчемності заповіту є кваліфікація його як такого, що складений особою, яка не мала на це права. Це, зокрема, заповіт, вчинений недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача.

Також підставою нікчемності заповіту є порушення вимог щодо його форми та посвідчення. Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст.1247 ЦК, а саме: письмова форма; нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (ст.ст.1251, 1252 ЦК); зазначення у заповіті місця та часу його складання; підписання заповіту заповідачем. Відповідно до вимог ч.4 ст.207 ЦК, якщо заповідач не може підписати заповіт внаслідок хвороби або фізичної вади, за його дорученням і в його присутності дозволяється підписання заповіту іншою особою. Підпис цієї особи засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на здійснення нотаріальних дій. Поряд із посвідченням підпису, нотаріус зобов`язаний також в тексті заповіту зазначити причини, які зумовили необхідність підписання заповіту третьою особою (ч.4 ст.207 ЦК). Недотримання цих вимог є підставою для визнання заповіту недійсним.

Судом встановлено, що 21 квітня 2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Катеринка Первомайського району Миколаївської області, житель АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все майно, належне йому за законом на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, заповів ОСОБА_2 повністю.

Вказаний заповіт був посвідчений ОСОБА_9, секретарем виконавчого комітету Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області та в присутності останньої підписаний ОСОБА_4 з його слів, до підписання прочитаний вголос заповідачем, особа заповідача встановлена, дієздатність перевірена. Заповіт зареєстровано в реєстрі за №09 (а.с.22).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно Кривоозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 30 серпня 2018 року(а.с.10).

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Тридубською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 07 вересня 1951 року (а.с.6), витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №7 та №9 від 21 серпня 2018 року (а.с.8-9), отже згідно положень ст.1262 ЦК України має право на спадкування за законом після її смерті у першу чергу.

Згідно висновку лікаря - офтальмолога Терещенко О.І. від 16 січня 2015 року (а.с.7) спадкодавець ОСОБА_4 , у віці 89 років, звертався до лікаря із скаргами на відсутність зору на правому оці та на зниження зору, йому було встановлено діагноз: незріла катаракта лівого ока; атрофія зорового нерва, розвинена косоокість, незріла катаракта правого ока, кон`юктивіт обох очей; рекомендовано оперативне лікування катаракти лівого ока; призначено лікування лікарськими засобами.

Позивач посилалася на те, що на момент складання заповіту її батько ОСОБА_4 був незрячим, а тому не міг з`явитися у приміщення Кумарівської сільської ради Первомайського району для складання та посвідчення вищевказаного заповіту, самостійно прочитати та власноруч підписати заповіт.

Допитана, в якості свідка, лікар - офтальмолог Кривоозерської ЦРЛ ОСОБА_8 в суді пояснила, що особа, яка взагалі не може бачити на одне око та близорукістю (-10.0) на друге око, не має змоги бачити все, що знаходяться від неї на відстані більше 5 метрів, при цьому читати, писати, бачити написане, підписувати тести може.

Допитана в судовому засіданні як свідок секретар виконкому Кумарівської сільської ради ОСОБА_9 підтвердила, що ОСОБА_4 особисто прибув до Кумарівської сільської ради Первомайського району та побажав скласти заповіт від свого імені на ОСОБА_2 на все належне йому майно. Нею за допомогою технічних засобів було надруковано текст заповіту та надано його ОСОБА_4 , для того щоб він його прочитав. ОСОБА_4 прочитав текст заповіту самостійно вголос, ознайомився з його змістом та погодився з ним (прочитав своє прізвище, що заповідає за текстом заповіту та кому), після чого вчинив напис в тексті заповіту і підписав власноручно. Також свідок ОСОБА_9 зазначила, що ОСОБА_4 постійно користувався окулярами.

Допитані в суді свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 надали показання, про те, що ОСОБА_4 дійсно мав вади зору, тому постійно носив окуляри, міг читати, писати, обслуговувати себе та пересуватися самостійно без сторонньої допомоги. До останнього дня свого життя був активним, мав ясний розум, чітко розумів значення своїх дій.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.ст. 76-80 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок по доказуванню обставин, викладених у позові, лежить саме на позивачу.

Судом не встановлено фактів, і позивачем не доведено обставин, які б могли бути підставою для визнання заповіту недійсним.

Посилання позивача, як на доказ вищевказаних обставин, лише на висновок лікаря - офтальмолога Терещенко О.І . від 16 січня 2015 року про захворювання очей в ОСОБА_4 , не є достатнім.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в момент складання заповіту ОСОБА_4 був писемним та не страждав фізичними вадами або хворобами, що обмежували його здатність самостійно прочитати заповіт та вчинити на ньому свій підпис, а тому в секретаря виконкому Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області ОСОБА_9. не було підстав застосовувати правила ч.4 ст.207 ЦК України та посвідчувати заповіт за відсутності особистого підпису ОСОБА_4 на ньому. Доводи позовної заяви в цій частині також є безпідставними .

Судом встановлено, що заповіт, складений ОСОБА_4 21 квітня 2016 року, відповідає вимогам закону щодо його форми, а саме він викладений у вигляді письмового документу, підписаний власноруч заповідачем, посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування з дотриманням вимог, викладених в розділі ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року №3306/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2011року за № 1298/20036, яка перевірила дієздатність заповідача і з`ясувала його дійсну волю щодо розпорядження майном на випадок смерті.

Належних та допустимих доказів про невідповідність заповіту внутрішній волі заповідача суду позивачем надано не було.

Таким чином позивачем не доведено допущення порушень посвідчення заповіту, які були б підставою для визнання його недійсним, а тому суд визнає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 258-259, 206, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складене та підписане 15 листопада 2019 року.

Суддя :