____________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 2/947/5893/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2019 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду міста Одеси Літвінова І.А., вирішуючи питання щодо подальшого руху позовної заяви ОСОБА_1 , ознайомившись з «уточненою» позовною заявою ОСОБА_1 до Третьої Одеської державної нотаріальної контори, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання дій протиправними, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 13.10.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Третьої Одеської державної нотаріальної контори, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, ОСОБА_2 , «зацікавлена особа» - ОСОБА_3 , про визнання дій протиправними, про визнання права власності залишено без руху із встановленням позивачу десятиденного строку усунення недоліків з дати вручення копії цієї ухвали.

Копію ухвали одержано позивачем 28.10.2019 р., що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (трек-код: 6572439 5).

01 листопада 2019 року до канцелярії суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 .

При ознайомленні з уточненою позовною заявою «встановлено, що позивачем ухвала суду від 13.10.2019 року виконана не в повному обсязі.

Так, в ухвалі суду від 13.10.2019 року зазначено, що у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити крім іншого ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України).

Уточнена позовна заява цих відомостей не містить ні в даних відповідача Третьої Одеської державної нотаріальної контори, ні в даних третьої особи Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради. Слід зазначити, що виконуючи вимоги ухвали суду, позивач би дійшов висновку, що на цей не існує юридичної особи з назвою «Третя Одеська державна нотаріальна контора», яку позивач ставить відповідачем за своїми вимогами, а от же це впливає на визначення відповідача у справі. Крім того позивачу в ухвалі суду роз`яснювалася можливість скористатися безоплатно даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (який знаходиться у відкритому доступі мережі Інтерент) з метою встановлення актуальної інформації щодо учасників справи юридичних осіб.

Причини нехтування цими правилами та вимогами закону, встановленого у п. 2 ч. 2 ст. 175 ЦПК України позивачем не пояснені.

Також позивачу було вказано, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Стосовно цього позивач в «уточненій» позовні заяві зазначає, що «щодо визначення вартості майна (його грошової оцінки) мною буде надано окреме клопотання, щодо призначення та проведення будівельно-технічної експертизи для визначення ринкової вартості 1/8, Ѕ та ј частини житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 799 кв.м.».

За сталою практикою, особи, які звертаються до суду з позовними заявами, у яких ціна позову залежить від вартості майна, як правило надають актуальний висновок про оцінку майна, який виготовляється до звернення до суду за їх замовленням.

В разі складнощів у позивача одержати такий висновок, позивач мала можливість визначити ціну позову, виходячи з наступного.

Пунктами 3, 6 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. № 1440 «Про затвердження Національного стандарту N 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» (далі Постанова КМУ № 1440) визначенні поняття дійсної та ринкової вартості, принципу попиту та пропонування при оцінці майна. Так, дійсна вартість майна визначена лише для цілей страхування та характеризується, як вартість відтворення (вартість заміщення) або ринкова вартість майна, визначені відповідно до умов договору страхування; ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу. Принцип попиту та пропонування відображає співвідношення пропонування та попиту на подібне майно. Відповідно до цього принципу під час проведення оцінки враховуються ринкові коливання цін на подібне майно та інші фактори, що можуть призвести до змін у співвідношенні пропонування та попиту на подібне майно.

За приписами п. 16 Постанови КМУ № 1440 визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки. За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування.

У відповідності до п. 38 Постанови КМУ № 1440 для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: витратний (майновий - для оцінки об`єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); дохідний; порівняльний.

Згідно із п. 47 Постанови КМУ № 1440 порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки.

Проаналізувавши тлумачення змісту всіх видів вартості, передбачених пунктом 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», можна дійти висновку, що наявне в судовій практиці поняття «дійсна вартість» є практично тотожним за своїм значенням до закріпленого у вітчизняних національних стандартах поняття «ринкова вартість», під яким розуміється вартість майна, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Процесуальним законом не передбачено, що для визначення ціни позову необхідно проводити будівельно-технічну експертизи. Проте, при необхідності таке клопотання повинно було додаватися до позовної заяви.

Також при ознайомленні зі змістом «уточненої» позовної заяви позивача ОСОБА_1 встановлено, що позивач у тексті «уточненої» позовної заяви просить в якості письмових доказів з канцелярії Київського районного суду м. Одеси витребувати цивільну справу № 520/13686/15-ц, не зазначаючи які саме письмові докази та які підстави вони можуть підтвердити. Крім іншого, якщо ОСОБА_1 була учасником вказаної цивільної справи у неї є право ознайомитись та зняти фотокопії з матеріалів цієї справи та надати суду ці письмові докази. У зв`язку із чим позивач перекладає реалізацію свого права на обов`язок суду не зрозуміло.

Як зазначено у частині третій статті 177 ЦПК, у разі необхідності ДО позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, тощо.

Однак до позовної заяви ОСОБА_1 відповідних клопотань не додано, а лише заявлено про намір їх подати, без пояснення того, що заважає подати такі клопотання та заяви разом з позовною заявою, як того вимагає процесуальний закон, а саме частина третя статті 177 ЦПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Додержання процесуальної форми, змісту та порядку подання позовної заяви є однією з обов`язкових вимог законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду (справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини»).

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.98 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001. У них зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави. Якщо в законі визначено порядок учинення певних дій, такий порядок у силу вимог вітчизняного законодавства повинен дисциплінувати осіб, котрі звертаються до суду, та не допускати входження процесу в безладний рух, оскільки право на суд не є абсолютним.

Аналогічна позиція викладена в постанові ВС № 705/5060/18.

Отже суддя Київського районного суду міста Одеси у строгій відповідності до процесуального закону (ч. 1 ч. 3 ст. 185 ЦПК), встановивши, що позовну заяву ОСОБА_1 подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху, зазначивши недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення та роз`яснив, якщо позивач відповідно до ухвали суду не усуне недоліки позовної заяви, заява буде вважатися неподаною і підлягає поверненню позивачеві.

Позивач недоліки не усунув.

Суд постановляє ухвалу про повернення позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 126, 185, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Третьої Одеської державної нотаріальної контори, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання дій протиправними, про визнання права власності вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання ухвали суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З текстом ухвали можна ознайомитись за веб-адресою: www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Літвінова І. А.