РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на піставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-220 від 05 травня 2009 року вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В даному житловому будинку зареєстрована ОСОБА_2 , яка більше 5 років не проживає у цьому помешканні.

Відповідач створює перешкоди у розпорядженні житлом, так як вона несе витрати пов`язані з користуванням і утриманням будинку, а також не має змоги оформити субсидію і вільно розпоряджатись цим житловим приміщенням.

Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити повністю та надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не повідомила суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти якого не заперечила позивач.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що відповідач ОСОБА_2 більше 5 років не проживає у житловому будинку по АДРЕСА_2 . Протягом цього часу вона не навідується до спірного помешкання. Позивач не створює перешкод відповідачу у користуванні житловим будинком.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.05.2009 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.05.2009 року.

Із копії будинкової книги на житловий будинок встановлено, що по АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вимоги обгрунтовує тим, що вона є власником спірного будинку в якому зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , котра є її дочкою, однак остання не проживає у цьому помешканні без поважних причин більше 5 років. Реєстрація відповідача у будинку створює їй, як власнику будинку, перешкоди у користуванні, розпорядженні житлом на власний розсуд, оскільки він не може оформити субсидію на оплату комунальних послуг, що порушує її права, як власника будинку.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності.

Відповідно до з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставина не проживання ОСОБА_2 у вищевказаному житловому будинку більше 5 років підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Оскільки ОСОБА_2 не проживає у спірному помешканні без поважних причин понад рік та відсутні домовленості із власником житла та законні підстави збереження за нею права користування житлом, а тому суд прийшов до висновку, що згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України відповідач вважається такою, що втратила право на користування цим житлом.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними, доведеними, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265,280,281,282 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована по АДРЕСА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 11.12.2019 року.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук