СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________________
Справа № 760/5896/18
Провадження №2/760/3138/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

05 листопада 2019 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

за участю представників Відповідача - Дарагана О.Ю., Шупінської О.В.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я» про визнання протиправним та скасування наказу.

ІІ. Описова частина

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовною заявою до Державного підприємства «Державний експертний центр охорони здоров`я Міністерства охорони здоров`я» з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування наказу Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» № 809к від 05.12.2017 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1".

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І. від 16.04.2018 було відкрито провадження у справі.

На підставі розпорядження керівника апарату суду №1780 від 28.08.2018 у зв`язку з тимчасовим відстороненням судді ОСОБА_2 від здійснення правосуддя призначено повторний авторозподіл справи, за результатами якого справу передано в провадження судді Лазаренко В.В.

На підставі розпорядження керівника апарату суду №1148 від 26.03.2019 у зв`язку з тимчасовим відстороненням судді Лазаренко В.В. від здійснення правосуддя призначено повторний авторозподіл справи, за результатами якого справу передано в провадження судді Коробенка С.В.

Свої вимоги Позивач обгрунтовує наступними обставинами.

Згідно з наказом Відповідача № 782к від 21.11.2016, як стверджує Позивач, на підставі п. 6 ст. 36 Кодексу законів про працю України, його було звільнено з посади "Помічник (з питань внутрішнього контролю) начальника Управління телекомунікаційних мереж та внутрішнього контролю".

В грудні 2016 року він звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з цивільним позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, а також поновлення на роботі.

04 грудня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва, як стверджує Позивач, своїм рішенням визнав протиправним та скасував наказ № 782к від 21.11.2016 про звільнення та поновив його на посаді "Помічник (з питань внутрішнього контролю) начальника Управління телекомунікаційних мереж та внутрішнього контролю" Державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України".

На виконання зазначеного рішення в частині поновлення на роботі, що підлягає негайному виконанню, Відповідач, як зазначає ОСОБА_1 , видав наказ № 809к від 05.12.2017 "Про поновлення на посаді ОСОБА_1 . ", згідно з яким його було поновлено на посаді. З наказом про своє поновлення Позивач був ознайомлений, як він стверджує, 05 січня 2018 року.

Проте Позивач вважає, що видання Відповідачем наказу № 809к від 05.12.2017 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » не відповідає вимогам чинного законодавства та не може вважатися належним виконанням рішення суду про поновлення на роботі, а сам наказ є протиправним, з наступних підстав.

Позивач стверджує, що станом на час видання вказаного наказу, посада "Помічник (з питань внутрішнього контролю) начальника Управління телекомунікаційних мереж та внутрішнього контролю" не була передбачена штатним розписом Відповідача, так як вона була скорочена у зв`язку з проведенням реорганізації підприємства у 2016 році, а розмір посадового окладу для посади "Помічник (з питань внутрішнього контролю) начальника Управління телекомунікаційних мереж та внутрішнього контролю" встановлений наказом № 809к від 05.12.2017 "Про поновлення на посаді ОСОБА_1 ", а не штатним розписом Відповідача.

В теперішній час, як вказує Позивач, у штатному розписі Відповідача відсутня посада "Помічник (з питань внутрішнього контролю) начальника Управління телекомунікаційних мереж та внутрішнього контролю", також штатним розписом Відповідача не передбачений такий структурний підрозділ, як "Управління телекомунікаційних мереж та внутрішнього контролю", отже Відповідач формально видав безпідставний наказ про поновлення Позивача на посаді, яка не існує як фактично, так і юридично.

У зв`язку з цим нарахування Позивачеві заробітної плати за перебування його на посаді, яка не включена до штатного розпису, із Фонду заробітної плати Відповідача не може бути законним.

Зазначені обставини порушують права Позивача на працю та, відповідно, на оплату праці, а тому наказ №809к від 05.12.2017 про поновлення його на неіснуючій посаді не може вважатися законним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Окрім того, Позивач просить стягнути з Відповідача понесені ним судові витрати, до яких він відносить витрати на оплату роботи зі складання Дочірнім підприємством "Юрнаукацентр" при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького Національної Академії Наук України висновку науково-правової експертизи від 27.02.2018 в розмірі 12000 гривень; витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 15500 гривень.

19 липня 2019 року на адресу суду надійшов письмовий відзив Відповідача на позовну заяву. У відзиві Відповідач наполягає на тому, що у повному обсязі виконав рішення суду від 04.12.2017 про поновлення ОСОБА_1 на посаді, з якої він був звільнений, наступного ж дня після проголошення рішення видавши наказ №809к про скасування наказу про звільнення Позивача та про його поновлення з 22.11.2016. Посилаючись на статтю 65 Закону України «Про виконавче провадження» Відповідач наполягає на тому, що видання такого наказу вважається належним виконанням судового рішення про поновлення особи на посаді, а тому підстав для визнання його протиправним немає. Натомість, Відповідач стверджує, що Позивач взагалі не виявляє бажання продовжувати працювати на даній посаді, не з`являється на робочому місці, про що щоденно складаються відповідні акти про його відсутність на роботі. Такі дії Відповідач розцінює як зловживання своїми правами, а тому просить критично віднестись до вимог ОСОБА_1 , відмовивши йому у позові.

У судовому засіданні Позивач позов підтримував, просив його задовольнити.

Представники Відповідача у судовому засіданні представника проти задоволення позову заперечували, звертаючи увагу на те, що ДП «Державний експертний центр МОЗ України» у повному обсязі виконав рішення суду, наказ №809к відповідає резолютивній частині рішення суду.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до наказу № 61к від 10.02.2014 Позивач був прийнятий на роботу до Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» на посаду помічника (з питань внутрішнього контролю) директора Департаменту телекомунікаційних мереж та внутрішнього контролю.

24 березня 2014 року ОСОБА_1 був переведений на посаду помічника (з питань внутрішнього контролю) начальника Управління телекомунікаційних мереж та внутрішнього контролю.

Наказом Відповідача № 608к від 13.09.2016 «Про введення в дію організаційної структури та штатного розпису» з 14.09.2016 було введено в дію організаційну структуру підприємства та штатний розпис на 2016 рік, що затверджені Міністерством охорони здоров`я України 25.08.2016 та передбачають зміни в організації праці.

Наказом №782к від 21 листопада 2016 року Позивач був звільнений з займаної посади на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України через відмову від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 серед іншого було:

-визнано протиправним та скасовано наказ Державного підприємства »Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» № 782к від 21 листопада 2016 року «Про звільнення ОСОБА_1 »;

-поновлено ОСОБА_1 на посаді помічника (з питань внутрішнього контролю) начальника Управління телекомунікаційних мереж та внутрішнього контролю Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України».

Згідно з п. 5 Листа № 10-1389/0/4-12 від 27.09.2012 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм трудового права» захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, наприклад - поновлення на роботі.

Виходячи із загальних принципів цивільного та трудового права, при відновленні порушених прав, вони повинні бути відновлені у повному обсязі відповідно до тих, які існували до порушення.

На виконання зазначеного судового рішення в частині поновлення на роботі, що підлягає негайному виконанню, Відповідач, видав наказ № 809к від 05.12.2017 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 . », згідно з яким його було поновлено на посаді помічника (з питань внутрішнього контролю) начальника Управління телекомунікаційних мереж та внутрішнього контролю Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України».

В той же час, як безспірно встановлено судом, посада, на яку ОСОБА_1 було поновлено, у штатному розписі на момент видання наказу №809к від 05.12.2017 була відсутня, тобто Позивача було поновлено на неіснуючу посаду. (Том 2, а.с. 122)

Зазначене свідчить про те, що перед виданням наказу №809к від 05.12.2017 Відповідач не привів свій штатний розпис у відповідність до рішення суду, тобто не вніс зміни до штатного розпису шляхом введення посади, з якої ОСОБА_1 було незаконно звільнено.

Негативним наслідком видання Відповідачем формального наказу про поновлення Позивача на неіснуючій (понадштатній) посаді, є, окрім іншого, порушення фінансової дисципліни у вигляді незаконного нарахування заробітної плати та нецільового витрачання коштів державного підприємства, що суперечить вимогам п. 7.2.5. Статуту Відповідача.

Таким чином, формальне поновлення Позивача на неіснуючій посаді не можна вважати належним виконанням Відповідачем рішення суду про поновлення Позивача на роботі, так як в такому випадку не відновлюються у повному обсязі порушені права Позивача та його становище штатного працівника, яке існувало до порушення його прав, а сам наказ Відповідача № 809 від 05.12.2017 року «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », яким поновлено Позивача на посаді, не передбаченій внутрішніми організаційно - управлінськими документами Відповідача, зокрема, штатним розписом, не відповідає вимогам законодавства України, чинного на дату видання цього наказу, та є протиправним.

З огляду на зазначене позов слід вважати обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позову, стягненню з Відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає судовий збір в загальній сумі 704,80 гривень.

Крім того, згідно з ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В матеріалах справи наявна копія Договору про надання правової допомоги від 23 лютого 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Климчуком С.В. (Том 1, а.с. 63-69). Згідно з наявних розрахунком суми гонорару за надану адвокату допомогу, Позивачем понесено витрати на оплату його послуг в сумі 15500 гривень, що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 137 суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи відсутність клопотання Відповідача про зменшення компенсації витрат на правничу допомогу, суд вважає необхідним стягнути з нього компенсацію в повному розмірі у частках відповідно до задоволених до них вимог.

Що ж стосується витрат, понесених Позивачем за Договором про надання послуг №126/16 від 05.03.2018, укладеним з ДП «Юрнаукацентр» при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького НАН України, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Жоден із зазначених пунктів не відносить понесені Позивачем витрати до витрат, пов`язаних із розглядом справи, а тому суд не вбачає можливості покласти на Відповідача обов`язок з їх компенсації в порядку статті 141 ЦПК України.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 232, 233 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я» №809К від 05 грудня 2017 року про поновлення на посаді ОСОБА_1 .

2.Стягнути з Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 16204,80 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Державне підприємство «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я», адреса: м. Київ, вул. Васильківська, 14; код юридичної особи: 20015794.

Суддя: