Справа № 453/108/18 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/811/1307/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: Коваленко ОСОБА_1 .М. та її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 04 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом вселення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_4 26.01.2018 звернулася у суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просила усунути їй перешкоди у користуванні житловим будинком з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташованим у АДРЕСА_1 , шляхом вселення, а також встановити порядок користування вищевказаним житловим будинком з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами у спосіб виділення позивачу у користування приміщень першого поверху, котрі складаються з чотирьох житлових кімнат, коридору та кладової, загальною площею 62,2 кв. м, підвал загальною площею 14,5 кв. м, літню кухню площею 15,0 кв. м, сарай площею 13,0 кв. м. У свою чергу, у користування відповідача позивач просить надати приміщення другого поверху, котрі складаються з однієї житлової кімнати, кухні, двох коридорів, сходової, загальною площею 23,7 кв. м, літню кухню площею 24,0 кв. м, сарай-навіс площею 5,3 кв. м. Убиральню позивач просила залишити у спільному користування сторін.

Ухвалою судового засідання у справі від 04.03.2019 задоволено клопотання позивача про роз`єднання позовних вимог. Позовні вимоги у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом вселення, встановлення порядку користування житловим будинком з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами - роз`єднано. Позовну вимогу ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим будинком з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами виділено у самостійне провадження.

Позов про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом вселення обґрунтовано тим, що позивачка є власником 2/3 ідеальних частин житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1 , а інша частина зазначеного житлового будинку, тобто 1/6, належить на праві власності відповідачу. Зазначені обставини стверджуються відповідними правовстановлюючими документами на житловий будинок. Проте, даним житловим будинком позивачка як співвласник, не може користуватися через свого брата (відповідача у справі), який чинить їй різні перешкоди у такому користуванні. Позивачка стверджує, що не може вселитися у згаданий житловий будинок, не має ключів від вхідних дверей. Вона неодноразово зверталась у правоохоронні органи з приводу дій відповідача щодо перешкод у її вселенні та користуванні власністю, однак такі дії результату не принесли, а їй роз`яснено про необхідність звертатися до суду за вирішенням цивільно-правового спору.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 04 березня 2019 року позов задоволено.

ОСОБА_5 ОСОБА_4 перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом її вселення у вказаний будинок.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 704 грн. 80 коп. судових витрат у справі.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що позивачка ОСОБА_4 не довела належними доказами, що діями відповідача порушується її право на законне володіння спірним будинком. Вказує, що після підписання 05.07.2018 сторонами мирової угоди, він завершив перепланування спірного житлового будинку і з вересня 2018 року позивачка ОСОБА_4 користується іншим самостійним входом до житлового будинку. Звертає увагу, що з 05.07.2018 по 04.03.2019 позивачка жодного разу не зверталася зі скаргами чи заявами до Сколівського ВР Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області на предмет чинення відповідачем перешкод у вселенні у спірний будинок. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, покликаючись на доводи, викладені у відзиві на скаргу. Додатково зазначили про недопуск позивачки до будинку та перешкоджання відповідачем у користуванні усіма господарськими спорудами.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися. ОСОБА_7 подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності апелянта та його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК Украни кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України припинення дії, яка порушує право, а також відновлення становища, яке існувало до порушення, визначено одними із способів захисту цивільних прав та інтересів.

Судом установлено, що згідно наявної у справі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 111489396 від 23.01.2018 року (а.с. 12-14), позивач є власником 2/3 частин житлового будинку та відповідної частини господарських будівель і споруд, розташованого у АДРЕСА_1 , на підставі відповідних рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Інша частина зазначеного об`єкта нерухомого майна, а саме 1/6 частини, належить на праві власності відповідачеві у справі, що стверджується наявним у справі Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 87182462 від 16.05.2017 року (а.с. 43), на підставі відповідного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Сторони зареєстрували своє місце проживання у вказаному будинку, однак позивачка там не проживає, що визнав відповідач.

Суд установив, що ОСОБА_3 чинить перешкоди ОСОБА_4 у користуванні спірним будинком, з приводу чого вона неодноразово зверталася до Сколівського РВ ГУМВС України у Львівській області, що стверджується наявними у справі доказами, яким суд першої інстанції надав належну оцінку.

Згідно із ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України закріплений принцип непорушності права власності, за яким ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Статтею 391 ЦК України встановлена можливість захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а саме власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, встановивши, що сторони є співвласниками спірного будинку, відповідно позивачу належить право володіння, користування та розпорядження цим майном, у чому відповідач чинить їй перешкоди, дійшов правильного висновку про задоволення позову про усунення ОСОБА_4 перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом вселення її у вказаний будинок, оскільки позбавлення позивачки права користування спірним будинком є незаконним.

Доводи апеляційної скарги про відсутність перешкод у користуванні позивачкою будинком, оскільки відповідач здійснив перепланування нерухомого майна, внаслідок якого житловий будинок має два самостійні входи, від одного з яких він надав ключі позивачці, не обґрунтовані, оскільки як установлено судом, ОСОБА_3 здійснив перепланування будинку з облаштуванням окремого входу самочинно без згоди позивачки.

За таких обставин, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, вірно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 04 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 06.09.2019

Головуючий

Судді