Провадження № 2/760/6683/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року м. Київ
Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Козленко Г.О.,
за участю секретаря - Хліменкової А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії та стягнення суми заподіяної шкоди,-
в с т а н о в и в :
До Солом`янського районного суду міста Києва з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації (далі відповідач) про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії та стягнення суми заподіяної шкоди та просив суд:

- визнати рішення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації в частині відмови в прийняті позивача на квартирний облік, згідно підпункту 2.1. Розпорядження від 19 липня 2019 року № 581 неправомірним і незаконним;
- скасувати рішення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації в частині відмови в прийняті позивача на квартирний облік, згідно підпункту 2.1. Розпорядження від 19 липня 2019 року № 581;

- зобов`язати Солом`янську районну в місті Києві державну адміністрацію розглянути заяву позивача від 16 липня 2019 року про зарахування на квартирний облік по категорії Учасник бойових дій та вчинити дії щодо внесення до Розпорядження від 19 липня 2019 року №581 змін (доповнень) в частині прийняття позивача на квартирний облік;

- стягнути з Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації суму заподіяної позивачу моральної шкоди, яка дорівнює сумі мінімального прожиткового мінімуму для працездатної особи з урахуванням коефіцієнту тривалості негативного впливу у розмірі одного відсотка за кожен день дії неправомірного рішення обчисленого на день винесення судового рішення, а також суму понесених судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він проходить військову службу в Збройних силах України, брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської області і як учасник бойових дій має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, у тому числі на першочергове забезпечення житлом. З 01 серпня 2008 року по 11 липня 2013 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а з 19 липня 2013 року по теперішній час на постійній основі зареєстрований у військовій частині за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач зазначив, що з 01 серпня 1998 року перебуває на квартирному обліку як військовослужбовець в Київському квартирно-експлуатаційному управлінні, однак по теперішній час постійним житлом його забезпечено не було.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 також зазначає, що 16 липня 2019 року він звернувся до відповідача із заявою про зарахування його на квартирний облік по категорії «Учасник бойових дій» в якій вказав, що бажає перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень. Займає житлову площу у АДРЕСА_3 за договором найму та іншої житлової площі в місті Києві не має. Однак розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 19 липня 2019 року № 581 йому було неправомірно відмовлено у прийнятті на квартирний облік. Позивач вважає дану відмову неправомірною, оскільки у розпорядженні Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації конкретної причини відмови не вказано, не було враховано наявності пільги у позивача на першочергове отримання житла та його не було повідомлено про засідання громадської комісії з житлових питань Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на якому розглядалось постановлення його на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Також позивач вказав, що оскаржуване рішення відповідача позбавляє його права на отримання житла та безперервно призводить до тривалих негативних наслідків, а тому на його користь підлягає стягненню моральна шкода у сумі мінімального прожиткового мінімуму для працездатної особи з урахуванням коефіцієнту тривалості негативного впливу у розмірі одного відсотка за кожен день дії даного неправомірного рішення.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії та стягнення суми заподіяної шкоди.

02 вересня 2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у населеному пункті, однак зазначені вимоги не поширюються на внутрішньо переміщених осіб з числа учасників бойових дій, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Також відповідач вказав, що взяття на квартирний та соціальний облік громадян, які зареєстровані за місцем дислокації Міністерства оборони України та Національного університету оборони України при військових частинах не передбачено, у зв`язку з чим Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація правомірно відмовила останньому у постановленні його на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Про засідання громадської комісії з житлових питань Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації щодо розгляду заяви позивача останнього було повідомлено належним чином. У зв`язку з тим, що відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства, моральної шкоди позивачу завдано не було. Представник Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації просив у позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

09 вересня 2019 року позивачем було подано відповідь на відзив в якому останній вказав, що відповідачем не надано належних доказів повідомлення його про засідання громадської комісії з житлових питань Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на якому розглядалось питання постановлення його на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Також позивач зазначив, що стороною відповідача не було взято до уваги, що законодавством не передбачено взяття на квартирний та соціальний облік громадян, які зареєстровані за місцем дислокації Міністерства оборони України та Національного університету оборони України при військових частинах, однак це не стосується діючих військовослужбовців, які проходять військову службу у Збройних Силах України, перебувають на квартирному обліку у ЖК гарнізону м. Києва і яким надаються гарантії соціального захисту. Окрім того, позивач додав, що чинним законодавством передбачено одночасне перебування громадян, які потребують поліпшення житлових умов на квартирному обліку за місцем роботи та у разі їх бажання за місцем проживання.

Судом встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 30 червня 2016 року, виданого Головним управлінням персоналу генерального штабу Збройних сил України, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

Згідно із посвідченням офіцера НОМЕР_2 від 12 жовтня 2017 року ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних силах України, наказом Міністерства оборони № 101 від 22 серпня 2017 року призначений старшим офіцером відділу військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до даних довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 27.12.2018, виданої Кадровим центром Збройних Сил України, підполковник ОСОБА_1 дійсно у період з 10 березня 2016 року по 13 червня 2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України у м. Краматорськ Донецької області, м. Часів Яр Донецької області, м. Мар`їнка Донецької області. Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

Відповідно до даних довідки про перебування на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, особи з інвалідністю внаслідок війни або учасника бойових дій, або члена сім`ї загиблого згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3599 від 13.08.2018 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, як учасник бойових дій.

Заявою до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 16 липня 2019 року ОСОБА_1 просив зарахувати його на квартирний облік при Солом`янській районній в місті Києві державній адміністрації з сім`єю у кількості 1 особи, по категорії учасника бойових дій, працюючого військовослужбовцем НОМЕР_3 .

Відповідно до даних витягу із розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 581 від 19.07.2019 ОСОБА_1 було відмовлено в прийнятті на квартирний облік за підставою: пункт 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР; постанова виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів і президії Київської міськради профспілок від 30.04.1991 року № 234.

Згідно із даними довідки про реєстрацію місця проживання особи № 30403251 від 23.05.2018 ОСОБА_1 з 19 липня 2013 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
На підтвердження проживання позивача в житловому приміщенні, ОСОБА_1 надає до суду договори найму житлових приміщень, акт приймання-передачі об`єкта найму, акти про проживання відповідно до договору найму. Власником орендованого житла є фізична особа ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Відповідно до положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХII та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 21.12.1991 р. № 2011-ХII під військовослужбовцями розуміються громадяни України, які проходять дійсну службу на території України.
Згідно п.1 ст.12 Закону № 2011-ХII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.
Наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року № 737 затверджено Інструкцію про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень (Інструкція), якою визначено порядок ведення квартирного обліку та надання військовослужбовцям житла.
Пунктом 1.11 Інструкції передбачено, що усі питання, пов`язані з перебуванням військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, на квартирному обліку, із забезпеченням їх жилою площею та розміром жилого приміщення, вирішуються за місцем проходження ними служби, перебування на обліку або в судовому порядку.
Згідно із даними листа Київського квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони № 303 від 16.01.2018 згідно облікових документів полковник ОСОБА_1 з 01.08.1998 року по даний час зі складом сім`ї одна особа перебуває у Київському КЕУ на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов. При цьому полковник ОСОБА_1 з 09.12.2008 року по даний час включений до списку військовослужбовців, що потребують надання службового житла у гарнізоні м. Київ.

Відповідно до даних довідки житлової комісії гарнізону м. Києва № 21748 від 16.01.2018 полковник ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у ЖК гарнізону м. Київ.

Положеннями ст.15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу.
При цьому, у відповідності з п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно ст.31 ЖК Українській РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
Відповідно до ст.34 ЖК Українській РСР підстави для визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов
Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:
1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок;
2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;
3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок;
4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;
5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;
6) які проживають у гуртожитках.
Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.
Згідно пункту 13 Постанови Ради міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов.
Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:
1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами;
2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначається Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством охорони здоров`я УРСР і Держбудом УРСР;
3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я УРСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Порядок видачі медичних висновків зазначеним хворим встановлюється Міністерством охорони здоров`я УРСР;
4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;
5) які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;
6) які проживають у гуртожитках;
7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати);
8) внутрішньо переміщені особи з числа учасників бойових дій відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 та особи з інвалідністю внаслідок війни, визначені в пунктах 10-14 частини другої статті 7, та члени їх сімей, а також члени сімей загиблих, визначені абзацами четвертим - восьмим, чотирнадцятим, шістнадцятим - двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Згідно листа Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 14.08.2012 взяття на квартирний та соціальний квартирний облік громадян, які зареєстровані за місцем дислокації Міністерства оборони України та Національного університету оборони України при військових частинах, житловим законодавством не передбачено.
Тобто, з вищевикладеного вбачається, що позивач перебуває на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов у Київському квартирно-експлуатаційному управлінні Міністерства оборони України, має реєстрацію за юридичною адресою Міністерства оборони України, не зареєстрований в житловому приміщенні, через призму вищевикладеного вбачається, що підстави позову викладені в позовній заяві не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, тому задоволенню не підлягають.

Частинами 3,4 ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Статтею 1174 ЦК України визначеного, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
У відповідності до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, виходячи з того, що в судовому засіданні не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діями та рішеннями відповідача та заподіянням позивачу моральної шкоди, то в частині позовних вимог про моральну шкоду слід відмовити.
Судові витрати суд відносить за рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 10-13, 18, 43, 44, 49, 76-83, 133, 141, 247, 258, 263. 265, 268 ЦПК України, ст.43 Конституції України, ст.ст.15,16,23,1167,1174 ЦК України, ст.ст.31,34 ЖК Українській РСР Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ст.ст.31,34 ЖК Українській РСР, суд,-
вирішив:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити дії та стягнення суми заподіяної шкоди відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - Г.О. Козленко