Справа №265/1254/19
Провадження №2/265/817/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С. С.,

за участю секретаря судового засідання Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад п`ять років та визнання спадкоємцем четвертої черги за законом, -

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до Маріупольської міської ради, в якому просила встановити факт її проживання однією сім`єю разом з ОСОБА_2 , в період з весни 1999 року по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнати її спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_2 . В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті ДТП трагічно загинув ОСОБА_2 , який на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 31/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 грудня 2004 року, виданого Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою. Після смерті ОСОБА_2 вона фактично прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк як спадкоємець четвертої черги. Проте оформити свої спадкові права вона не має можливості, оскільки факт її проживання зі спадкодавцем має бути підтверджений у судовому порядку, у зв`язку з чим вона звертається до суду.

Зазначала, що вона дійсно проживала з ОСОБА_2 однією родиною більше п`яти років, до його смерті. Так, з весни 1999 року разом зі своїм сином, ОСОБА_3 , 1986 року народження, та ОСОБА_2 вони проживали однією сім`єю на квартирі в будинку АДРЕСА_2 . З літа 2001 року вони всі разом стали проживати по АДРЕСА_1 в частині будинку, яка належала матері ОСОБА_2 - ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 оформив спадщину на 31/100 частин вказаного будинку та 15 лютого 2005 року зареєстрував її з сином в даному будинку, в якому вони проживали до смерті ОСОБА_2 . Під час спільного проживання з ОСОБА_2 , у них був спільний бюджет та спільні витрати. Так, спільно вони зробили заміну вікон в будинку на пластикові, побудували огорожу, зробили навіс у дворі будинку для автомобіля, здійснювали поточний ремонт будинку, придбали майно, а саме: телевізор, холодильник, СВЧ піч, м`які меблі. Отже між ними склалися сімейні відносини. Після травмування ОСОБА_2 04 травня 2007 року, вона несла витрати по його реанімації, а після його смерті - витрати на його похорон. Проте після смерті ОСОБА_2 , вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадкування за законом, оскільки не перебувала з останнім у зареєстрованому шлюбі, у зв`язку з чим вона була змушена звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Мацегора К.Ф. заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові, у подальшому подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача - Маріупольської міської ради, до суду не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення справи покладав на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 грудня 2004 року, виданого Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою, та зареєстрованого в Маріупольському БТІ 12 січня 2005 року, ОСОБА_2 належало 31/100 частин жилого будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 11 травня 2007 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 717.

Як вбачається з копії домової книги на будинок АДРЕСА_1 , 15 лютого 2005 року за вищевказаною адресою буди зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_3 , що свідчить про факт їх спільного проживання.

Зокрема, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили факт спільного проживання позивача та ОСОБА_2 з 1999 року по вулиці Гур`євській в місті Маріуполі, де вони жили на квартирі приблизно 2-3 роки, а потім переїхали в будинок Сергія по АДРЕСА_1 Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є сусідами позивача, та ОСОБА_3 , який є сином позивачки, пояснили, що ОСОБА_1 стала проживати з ОСОБА_11 у будинку АДРЕСА_1 з 2001 року, з ними також проживала мати ОСОБА_11 , ОСОБА_4 . Під час спільного проживання ОСОБА_11 з ОСОБА_1 замінили вікна на пластикові, поклали плитку, купили машину. Коли померла мати ОСОБА_11 , ОСОБА_1 її хоронила, оскільки ОСОБА_11 на той час відбував покарання. Коли ОСОБА_11 збила машина, гроші на лікування збирала ОСОБА_1 , а коли він помер, ОСОБА_1 займалась його похороном.

До матеріалів справи на підтвердження факту спільного проживання, долучені копії накладних на придбання будівельних матеріалів за період квітень-вересень 2006 року.

Крім того, з квитанцій від 11 травня 2007 року, виданих ПП Сапаров на ім`я ОСОБА_5 , вбачається, що організацією похорону ОСОБА_2 займалася саме позивач у справі, ОСОБА_1.

Прізвище позивача з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » було змінено у зв`язку з укладенням шлюбу з ОСОБА_19 22 грудня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 , виданого Жовтневим відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області.

Враховуючи, що юридичний факт спільного проживання позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з весни 1999 року по 08 травня 2007 року, на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, за таких обставин, на підставі ст. 315 ЦПК України, позов в частині встановлення факту постійного проживання однією сім`єю підлягає задоволенню.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 , вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, 04 вересня 2007 року звернулася до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , де була заведена спадкова справа № 809/2007, що підтверджується інформацією, наданої завідувачем Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою Одерій Г.В. на запит суду.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ст. 1264 ЦК України закріплено, що в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 23 постанови № 7 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у правах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року №5-рп/99встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Беручи до уваги, що факт спільного проживання позивачки з померлим ОСОБА_2 понад п`ять років знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, суд приходить до висновку, про можливість визнання ОСОБА_1 спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 1220, 1268, 1217, 1264, 1270 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 12, 76, 77, 81, 293-294, 315-319, 352, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем понад п`ять років та визнання спадкоємцем четвертої черги за законом - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , разом з ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з весни 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького Апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду складено 06 листопада 2019 року.

Суддя Гноєвой С.С.