ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8631/19 Справа № 201/8598/19 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги Селянського (фермерського) господарства "Кондратюк" та ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та витрат,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

02 серпня 2019 року ОСОБА_2 до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд, до набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 201/8598/19 про стягнення боргу, накласти арешт на все майно (в тому числі на корпоративні права, які йому належать), яке належить ОСОБА_3 , РНОКПІІ НОМЕР_1 , в тому числі на цілісний майновий комплекс СФГ «Кондратюк» СДРПОУ 24617604, заборонивши у будь-якій спосіб його відчужувати, в тому числі продавати, обмінювати, дарувати передавати у заставу (іпотеку), вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо майна, яке йому належить, а також заборонити державним та приватним нотаріусам, Міністерству юстиції України, державним реєстраторам, іншій будь-якій уповноваженій особі здійснювати державну реєстрацію будь-яких змін в установчих документах, а також проводити зміни в відомостях про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно СФГ «КОНДРАТЮК» , а також проводити та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо проведення будь-яких змін власника СФГ «Кондратюк» в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців га громадських формувань, оскільки позивачем до суду подано вище вказану позовну заяву про стягнення заборгованості. Як зазначено у заяві позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою щодо погашення зазначеної заборгованості, але отримував відомості про те, що у відповідача на сьогоднішній момент скрутне фінансове становище, у зв`язку з чим він не має можливості здійснити погашення вказаної заборгованості.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня 2019 року було задоволено частково заяву ОСОБА_2 та заборонено у будь-якій спосіб відчужувати, в тому числі продавати, обмінювати, дарувати передавати у заставу (іпотеку), вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо всього майна, яке належить ОСОБА_3 , РНОКПІІ НОМЕР_1 , в тому числі на цілісний майновий комплекс СФГ «Кондратюк» СДРПОУ 24617604, а також заборонено державним та приватним нотаріусам, Міністерству юстиції України, державним реєстраторам, іншій будь-якій уповноваженій особі здійснювати державну реєстрацію будь-яких змін в установчих документах, а також проводити зміни в відомостях про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно СФГ «КОНДРАТЮК» , а також проводити та здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо проведення будь-яких змін власника СФГ «Кондратюк» в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців га громадських формувань, до набрання рішенням суду по справі законної сили. В задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із такою ухвалою, Селянське (фермерське) господарство "Кондратюк" та ОСОБА_1 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати оскаржувану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційні скарги Селянського (фермерського) господарства "Кондратюк" та ОСОБА_1 , не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити, а ухвалу суду скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити, з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів. Крім того, суд посилався на те, що заходи забезпечення позову, які вживаються судом, є співмірними заявленим позовним вимогам, їх невжиття може порушить право позивача на судовий захист.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 " Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно із абзацом 3 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", ухвала про забезпечення позову повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов до висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд повинен був перевірити: наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу; розумність, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Так, 15 серпня 2019 року відбулось засідання комісії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на дії державних реєстраторів, за результатами якого 16.08.2019 року було оголошено рішення у формі наказу Міністерства юстиції України про скасування незаконних реєстраційних дій державного реєстратора Липчук В.В. (а.с. 42).

Відповідно запис про право власності ОСОБА_3 на корпоративні права С(Ф)Г Кондратюк були скасовані як незаконні, і в реєстр повернуто запис про засновника і голову господарства ОСОБА_4 , спадкоємцем прав якого являється його син ОСОБА_1 .

Таким чином, станом на 16 серпня 2019 року ОСОБА_3 немає жодного відношення до прав С( ОСОБА_5 )Г Кондратюк та прав на майно та активи господарства. А тому С(Ф)Г Кондратюк не може виступати забезпеченням зобов`язань ОСОБА_3 за позовом ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Отже, суд першої інстанції, при постановленні оскаржуваної ухвали не встановив дійсні обставини справи, які мають істотне значення, не вирішив питання про те, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, а також докази на їх підтвердження чи спростування.

Крім того, заходи забезпечення позову, які просив позивач застосувати, є неспівмірними із заявленими ним позовними вимогами у даній справі та порушують права інших осіб, зокрема апелянтів, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду. З тексту оскаржуваної ухвали не наведено жодного доказу існування реального ризику невиконання рішення.

Таким чином, колегія судів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а також постановив ухвалу, яка не відповідає засадам розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня 2019 року про забезпечення позову не можна визнати обґрунтованою, оскільки вона не відповідає вимогам процесуального закону, а тому підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Селянського (фермерського) господарства "Кондратюк" та ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 серпня 2019 року про забезпечення позову скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та витрат відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова