Справа №198/695/19
Провадження №2/0198/257/19
15 листопада 2019 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гордієнка К.М., за участю секретаря судового засідання Шморгун Є.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в смт Юр`ївка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якій зазначає, що 28 грудня 2017 р. між сторонами укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 2393.
За умовами вказаного правочину позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 100 000,00 грн. В свою чергу, ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг у строк до 28.03.2018 р. Однак, у вказаний строк відповідач позику не повернув та й надалі ухиляється від виконання своїх зобов`язань.
На підставі викладеного, позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з ОСОБА_2 борг у сумі 100 000,00 грн., інфляційні втрати в сумі 10 700,00 грн., 3% річних у розмірі 3 500,00 грн., а також судові витрати у розмірі 5 162,00 грн.
05.09.2019 р. ухвалою суду у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду на 25.09.2019 р.
Позивач у судові засідання не з`являвся, при цьому надав суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачу у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено копію позовної заяви з доданими документами, судову повістку про виклик до суду та копію ухвали про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також роз`яснено право подати відзив на позовну заяву. Вказану поштову кореспонденцію ОСОБА_2 отримав особисто та завчасно, про що свідчить його підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 33), однак 25.09.2019 р. у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв не надавав, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 11.10.2019 р.
11.10.2019 р., 01.11.2019 р., 15.11.2019 р. відповідач також у судові засідання не з`являвся, однак згідно з відомостями об`єкта поштового зв`язку судові повістки на 11.10.2019 р. та 01.11.2019 р. отримував особисто та завчасно (а.с. 43-46).
Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак в жодне судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав, зі згоди позивача та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з частиною 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом встановлено, що 28 грудня 2017 р. між сторонами укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Ізюмською А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2393, за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 100 000,00 грн. В свою чергу, ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг ОСОБА_1 у строк до 28.03.2018 р. без сплати відсотків. На підтвердження вказаних обставин позивач представив суду оригінал договору позики (а.с. 6).
За статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства.
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 статті 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За статтею 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
За пунктом 9 договору позики від 28.12.2017 р. після виконання позичальником свого зобов`язання позикодавець повинен передати йому примірник цього договору. Наявність у позикодавця після спливу терміну повернення грошей примірника цього договору вважатиметься простроченням виконання позичальником свого зобов`язання.
Отже, наявність у позивача оригіналу договору позики від 28.12.2017 р. підтверджує невиконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення позики.
На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 боргу у сумі 100 000,00 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту 8 спірного договору у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості інфляційні втрати за період з квітня 2018 року до квітня 2019 року включно складають 10 700,00 грн., а 3% річних за 14 місяців (з квітня 2018 року до травня 2019 року включно) прострочення виконання зобов`язання - 3 500,00 грн.
Між тим, за розрахунком, здійсненим судом за період з 04.2018 р. до 04.2019 р. включно, інфляційні втрати у зв`язку з невиконанням відповідачем договору позики складають 9 673,00 грн.
Так, індекс інфляції згідно з відомостями, розміщеними на офіційному сайті Міністерства фінансів України, за вищезазначений період становив:
-у 2018 році: квітень 100,8, травень 100, червень 100, липень 99,3, серпень 100, вересень 101,9, жовтень 101,7, листопад 101,4, грудень 100,8;
-у 2019 році: січень 101, лютий 100,5, березень 100,9, квітень 101,0.
Судом проведено розрахунок за такою формулою:
100,8х100х100х99,3х100х101,9х101,7х101,4х100,8х101х100,5х100,9х101,0 = 109,67.
100000,00 грн. х 109,67/100 = 109 670,00 грн. (сума боргу з урахуванням інфляційних збитків).
109 670,00 грн. - 100 000,00 грн. = 9 670,00 грн.
Отже, сума інфляційних збитків за прострочення виконання зобов`язань за договором позики від 28.12.2017 р. за вказаний ОСОБА_1 період з 04.2018 р. до 04.2019 р. включно складає 9 670,00 грн., а не 10 700,000 грн. як зазначено у розрахунку позивача.
Судом також перевірено розрахунок 3 % річних за 14 місяців прострочення повернення боргу у сумі 100 000,00 грн. (з квітня 2018 року до травня 2019 року включно) та встановлено, що відповідачем правильно розраховано суму боргу 3 500,00 грн. за вказаними вимогами.
З урахуванням вищенаведеного, позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 28.12.2017 р. у сумі 113 170,00 грн., з яких: сума позики 100 000,00 грн., інфляційні втрати за період з 04.2018 р. до 04.2019 р. включно 9 670,00 грн., 3 % річних за 14 місяців (з 04.2018 року до 05.2019 року включно) 3 500,00 грн.
Щодо вимог про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат у сумі 5 162,0 грн., з яких 1 162,00 грн. - судовий збір та 4 000,00 грн. витрати на правову допомогу, суд зазначає таке.
Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (стаття 137 ЦПК України).
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Так, на підтвердження вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду договір про надання юридичних (адвокатських) послуг № б/н від 24.06.2019 р., укладений між ним та адвокатом Дроботом Віктором Петровичом, ордер, а також документи, що підтверджують право ОСОБА_3 на зайняття адвокатською діяльністю (свідоцтво № 1584 від 17.07.2006. р.) (а.с. 12-14).
За умовами п. 3.1. зазначеного вище договору оплата доручення (гонорару) здійснюватиметься замовником шляхом передачі готівкових коштів виконавцю у встановлений сторонами термін. Вартість послуг за цим договором узгоджується за домовленістю сторін.
Разом з тим, акта приймання-передачі виконаних робіт та/або будь-яких інших документів, які свідчать про оплату гонорару (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) адвокату Дроботу В.П. за надання професійної правничої допомоги у цій справі позивач суду не представив.
Згідно зі статтями 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволенні вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з їх недоведеністю належними та допустимими доказами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 1 114,20 грн. (а.с. 1, 2 16).
Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 113 170,00 грн., що складає 99% від загальної суми заявлених позивачем вимог, суд стягує з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 103,00 грн.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 280, 273 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 28 грудня 2017 року в розмірі 113 170 (сто тринадцять тисяч сто сімдесят) грн. 00 коп., з яких: сума позики 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп., інфляційні втрати за період з 04.2018 р. до 04.2019 р. включно 9 670 (дев`ять тисяч шістсот сімдесят) грн. 00 коп., 3 % річних за період з 04.2018 року до 05.2019 року включно 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1 103 (одна тисяча сто три) грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено та підписано 15 листопада 2019 року.

Суддя К. М. Гордієнко