Головуючий суду 1 інстанції - Логвіненко Т.Г.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 431/62/19
Провадження № 22-ц/810/504/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І.О.,

суддів Карташова О.Ю., Яреська А.В.,

за участю секретаря Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ПІД СОНЦЕМ»,

представник позивача Каращук Сергій Володимирович,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ПІД СОНЦЕМ» на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 14 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Логвіненко Т.Г. 14.05.2019 року в м.Старобільську

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ПІД СОНЦЕМ» до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої ДТП

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року позивач ТОВ «АГРОФІРМА «ПІД СОНЦЕМ» звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 17.01.2018 року у м. Старобільську, Луганської області, по вул. Монастирській сталася ДТП, у ході якої був пошкоджений належний позивачеві на праві власності автомобіль «RENAULT SANDERO STEPWAY" р/н НОМЕР_1 . Вказана ДТП сталася з вини водія іншого автомобілю ВАЗ 21214 р/н НОМЕР_2 , за кермом якого була відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується складеним учасниками ДТП Європротоколом від 17.01.2018 року. Зазначеною ДТП автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження, вартість відновлення автомобіля, відповідно до Звіту № 16/18 ТОВ агентства нерухомості «Дисконт» складає 48431,15 грн. Оскільки Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ «Страхове Товариство Домінанта» згідно полісу № АМ/2971103 від 16.01.2018 позивачем на адресу вказаної страхової компанії неодноразово надсилалися письмові заяви із вимогою про відшкодування вказаного розміру майнової шкоди, однак відповіді від страхової компанії позивачем отримано не було. Також не було досягнуто домовленості з відповідачами ОСОБА_2 та власником автомобіля ОСОБА_3 щодо відшкодування завданої майнової шкоди.

Позивач вважає, що право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків може реалізуватися на власний розсуд останньої, та посилаючись на неможливість у подальшому чекати виплат від страхової компанії, просив суд стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 50131,15 грн, що включає 48431,15 грн - відшкодування завданої майнової шкоди, 1700 грн - вартість проведення експертної незалежної оцінки для визначення матеріального збитку, а також стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

У подальшому, під час розгляду справи у суді першої інстанції представник позивача подав до суду заяву щодо залишення позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 без розгляду, яка ухвалою Старобільського районного суду від 17.04.2019 року була задоволена.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 14.04.2019 року у задоволенні позовних вимог ТОВ "Агрофірма "Під сонцем" до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди завданої ДТП в розмірі 50131,15 грн відмовлено у повному обсязі за необґрунтованістю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що власник автомобілю, який постраждав внаслідок ДТП може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення із позовом лише до страховика у якого був застрахований забезпечений автомобіль. Судом не залучався до участі у справі співвідповідач та не замінювався неналежний відповідач, з урахуванням позиції сторін, які у своїх письмових заявах не наполягали на цьому. Крім того позивачем не було надано відповідного клопотання, у порядку, передбаченому ст. 51 ЦПК України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивачем ТОВ «АГРОФІРМА «ПІД СОНЦЕМ» подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність рішення нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, скаржник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «АГРОФІРМА «ПІД СОНЦЕМ» та здійснити розподіл судових витрат згідно чинного законодавства.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції повністю було проігноровано загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду та застосовані норми, які регулюють відносини відповідача з третьою особою. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Страхове товариство «Домінанта» є недобросовісним страховиком та таким, що втратило членство в МТСБУ через заборгованість до фондів останнього. За рішенням суду першої інстанції особа, яка завдала шкоду звільняється від відповідальності, а на особу, яка постраждала покладено тягар захисту своїх прав у судовому порядку, покладено обов`язок вчиняти певні дії для отримання відшкодування, покладено ризик недобросовісного страховика.

Відповідач ОСОБА_2 , скориставшись правом щодо надання відзиву зазначила, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вважає, що суд першої інстанції, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не порушив норми матеріального права. Також відповідач вважає, що посилання позивача на недобросовісність страховика не є підставою для задоволення позовних вимог до відповідача, оскільки у такому разі законом передбачена виплата страхового відшкодування МТСБУ, а відповідно до п.37.3 ст.37 Закону, незадовільне фінансове становище страховика не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). За даними офіційного сайту МТСБУ ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» на момент виникнення страхового випадку- 17.01.2018 року, була членом цієї організації, яка виконує гарантійні функції стосовно відшкодування шкоди, завданої третім особам при експлуатації наземних транспортних засобів і саме МТСБУ, у разі недостатності коштів та майна страховика ТДВ «Стразове товариство «Домінанта» для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, зобов`язано здійснити позивачу (скаржнику) регламентну виплату в межах страхової суми (ліміту відповідальності), зазначених у страховому полісі. Також відповідач вважає, що скаржником безпідставно у апеляційні скарзі зазначено, що відповідач звільнена від усіх обов`язків, негативних наслідків та відповідальності взагалі, оскільки відповідальність відповідача передбачена вищезазначеним Законом. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Відповідач ОСОБА_2 , яку повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, зазначивши у відзиві на апеляційну скаргу, що просить розглянути апеляційну скаргу без участі відповідача.

Справу розглянуто на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України без участі відповідача за участю представника- позивача Каращука С. В.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч.1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції у достатній мірі відповідає.

Так судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивач ТОВ «АГРОФІРМА «ПІД СОНЦЕМ» є власником автомобілю «RENAULT SANDERO STEPWAY» р/н НОМЕР_1 .

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) 17.01.2018 року о 10-00 годині у м. Старобільську, по вул.Монастирській, 53 відбулася ДТП за участю вказаного автомобілю, (водій ОСОБА_5 ) та автомобілю ВАЗ 212143 р/н НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 , внаслідок якого на автомобілі позивача була пошкоджена бокова ліва частина, передній бампер та передня ліва фара. У вказаному повідомленні відповідач ОСОБА_2 письмово визнала свою вину у вчиненні даної ДТП.

Згідно страхового полісу № АМ 2971103 від 16.01.2018р. у страховому товаристві «Домінанта» Страхувальником- ОСОБА_3 була застрахована цивільно-правова відповідальність та забезпечений транспортний засіб ВАЗ 212143 р/н НОМЕР_2 . Згідно вказаного полісу, страхова сума за спричинення шкоди майну складала 100000 грн. Строк дії вказаного полісу- із 0.00 17.01.2018 року по 16.01.2019 року включно.

Згідно звіту № 16/18 про оцінку матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «RENAULT SANDERO STEPWAY» р/н НОМЕР_1 від 09.11.2018року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю «RENAULT SANDERO STEPWAY» р/н НОМЕР_1 на дату оцінки із урахуванням ПДВ становить 48431,15 грн.

Згідно рахунку-фактури № 331 та квитанції від 12.11.2018 року позивачем сплачено ТОВ агентство «Дисконт» 1700 грн за проведення оцінки транспортного засобу.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи та сторонами визнані.

На підставі зазначених обставин суд першої інстанції дійшов висновків про те, що законодавством передбачена наявність відповідних правовідносин, які виникли і існують між сторонами за даним позовом, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладено на страховика, який уклав відповідний договір страхування, власник автомобілю, який постраждав внаслідок ДТП може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення із позовом до страховика у якого був застрахований забезпечений автомобіль. Судом не залучався до участі у справі співвідповідач та не замінювався неналежний відповідач, з урахуванням позиції сторін, які у своїх письмових заявах не наполягали на цьому. Позивачем не було надано відповідного клопотання, у порядку, передбаченому ст. 51 ЦПК України.

Проаналізувавши наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані сторонами, в їх сукупності, всі докази та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а також правильно застосував висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15ц.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням.

Відповідно до висновків про правильне застосування норм права Великої Палати Верховного Суду, зазначених у п.72 у постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15ц зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що у даній справі вбачається наявність відповідальності страховика щодо виплати страхового відшкодування позивачеві.

Між тим, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, ( п.12.1.ст.12), а відповідно до п.36.6. ст.36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до страхового полісу № АМ 2971103 від 16.01.2018 року передбачено розмір франшизи у розмірі 1000 грн., а.с.46.

Також страховик не несе витрати щодо проведення стороною оцінки транспортного засобу.

Крім того, колегія суддів вважає за потрібне зауважити, що ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачена й відмова страховика у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до п.п.3,4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Тобто, з`ясувавши, що позов пред`явлено до неналежного відповідача або не до всіх відповідачів, суд має роз`яснити позивачеві право на подачу заяви про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідачів.

Зазначені вимоги судом першої інстанції були виконані, але, як зазначено у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції, що не оспорюється скаржником, клопотань про залучення до участі у справі страховика позивачем заявлено не було.

Представник позивача-скаржника у судовому засіданні апеляційного суду виказав чітку позицію про те, що відповідачем у справі має бути саме і тільки відповідач ОСОБА_2 .

Таким чином позивачем ТОВ «АГРОФІРМА «ПІД СОНЦЕМ» позовні вимоги заявлені тільки до відповідача ОСОБА_2 без залучення до участі у справі інших співвідповідачів.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач на власний розсуд визначає таку особу, яка стає відповідачем, про що зазначається в позовній заяві.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів), суд повинен відмовити у задоволенні позову.

Суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (п. п. 11, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Щодо недобросовісності страховика за доводами апеляційної скарги, та можливу ліквідацію останнього на теперішній час.

Відповідно до п.п.20.1.- 20.3. ст.20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору.

У разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія.

У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Також п.37.3.ст.37 зазначеного Закону передбачено, що незадовільне фінансове становище страховика (МТСБУ) не є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржником за доводами апеляційної скарги не доведена наявність підстав для висновку щодо невідповідності рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для скасування рішення за доводами, викладеними у апеляційній скарзі, відсутні.

При відмові у задоволенні позовних вимог із зазначених підстав апеляційний суд не дає правової оцінки позовним вимогам ТОВ «АГРОФІРМА «ПІД СОНЦЕМ», а також доводам апеляційної скарги останнього щодо предмета спору між сторонами, оскільки зазначені обставини можуть бути предметом розгляду судом першої інстанції при повторному зверненні ТОВ «АГРОФІРМА «ПІД СОНЦЕМ» до суду з відповідним позовом, а відмова в задоволенні позову з вказаної підстави не перешкоджає позивачу повторно звернутись до суду з вказаними позовними вимогами, пред`явивши їх до усіх належних відповідачів.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА «ПІД СОНЦЕМ» залишити без задоволення.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 14 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 09.09.2019 року.

Головуючий І.О. Дронська

Судді О.Ю. Карташов

А.В. Яресько