ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк про стягнення коштів за договорами банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк про стягнення коштів за договорами банківського вкладу.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 листопада 2013 року, він є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_2 за депозитними вкладами з відповідними відсотками на підставі договорів укладених його батьком з ПАТ КБ "ПриватБанк", а саме: депозитного вкладу на суму 80000 грн. з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку НОМЕР_1 , відкритому у відділенні №193 Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк" згідно умов договору SAMDN2922 від 03 липня 2012 року; депозитного вкладу на суму 815,21 дол.США з відповідними відсотками, що знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому 19 вересня 2012 року у відділенні Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк"; депозитного вкладу на суму 13123,48 дол.США з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку НОМЕР_3 , відкритому у відділенні №161 Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк" згідно умов договору SAMDN8813 від 10 квітня 2013 року. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою щодо виплати вказаних банківських вкладів, проте така заява не була задоволена, грошові кошти не були виплачені позивачу, як спадкоємцеві, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суми зазначених вкладів.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2019 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто на його користь з акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк суму депозитного вкладу 80000 грн., що знаходиться на рахунку № НОМЕР_1 , згідно умов договору №SAMDN2922 від 03 липня 2012 року та суму депозитного вкладу у сумі 13 123,48 дол. США, що знаходиться на рахунку № НОМЕР_3 , згідно умов договору №SAMDN8813 від 10 квітня 2013 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості. При цьому, суд зазначив, що згідно банківської виписки по картці/рахунку НОМЕР_4 (валюта рахунку USD) 22 листопада 2013 року банком здійснена платіжна операція по виплаті на рахунок ОСОБА_1 суми 815,21 дол.США з призначенням «8888 Выплата наследнику по заявке в промине №3555736 кредитная часть перевода Р2Р перевода», а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, саме, в частині стягнення з АТ КБ «ПриваБанк» на користь позивача депозитного вкладу у сумі 80000 грн., та депозитного вкладу в сумі 13123,48 дол.США.

В апеляційній скарзі акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявність у позивача свідоцтва про право на спадщину не є належним доказом невиконання Банком умов договорів щодо повернення коштів за вкладами після закінчення строку їх дії. Також, апелянт зазначив, що позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження факту знаходження грошових коштів на банківському рахунку на час розгляду справи, саме у тому розмірі грошових коштів, який заявляє позивач до стягнення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд виходив з обґрунтованості заявлених вимог. При цьому, суд, врахувавши суму виплаченого позивачеві депозиту в розмірі 815,21 дол. США з призначенням «8888 Выплата наследнику по заявке в промине №3555736 кредитная часть перевода Р2Р перевода» за депозитним вкладом згідно умов договору №SAMDN8813 від 10 квітня 2013 року, - відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 листопада 2013 року, спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син ОСОБА_1

Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з одинадцяти банківських вкладів спадкодавця ОСОБА_2 , в тому числі: депозитного вкладу у сумі 80000 грн. з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у відділенні №193 Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк" згідно умов договору №SAMDN2922 від 03 липня 2012 року; депозитного вкладу у сумі 815,21 дол.США з відповідними відсотками, що знаходиться на картковому рахунку № НОМЕР_2 відкритому 19 вересня 2012 року у відділенні №161 Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк"; депозитного вкладу у сумі 13123,48 дол.США з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку № НОМЕР_3 відкритому у відділенні №161 Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк", згідно умов договору №SAMDN8813 від 10 квітня 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч. 2 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора. Проте у зобов`язаннях, не пов`язаних з особою кредитора, смерть не призводить до припинення зобов`язань, а відбувається перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб спадкоємців.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 1228 ЦК України встановлено право вкладника розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Статтею 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно до ст. 62 ЗУ Про банки і банківську діяльність довідки по рахунках (вкладах) у разі смерті їх власників надаються банком особам, зазначеним власником рахунку (вкладу) в заповідальному розпорядженні банку, державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам по справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів).

В пункті 3.4. Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених постановою Правління НБУ від 14 липня 2006 року №267, визначено, що для надання довідок за рахунками (вкладами) у разі смерті їх власників державним нотаріальним конторам або приватним нотаріусам, іноземним консульським установам у справах спадщини за рахунками (вкладами) померлих власників рахунків (вкладів) до банку подається заява за довільною формою. Довідка складається банком за довільною формою і має містити інформацію про наявність рахунку та залишок коштів на ньому.

За своїм змістом Свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 листопада 2013 року, яке було видано позивачу, містить посилання на належність вказаних вкладів померлому, що підтверджується Листом ПАТ КБ «ПриватБанк» за №20.1.0.0.0/7-20131010/3122 від 11 жовтня 2013 року.

Згідно п.4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮУ 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Таким чином, свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 листопада 2013 року приватним нотаріусом було видане спадкоємцю ОСОБА_1 на підставі відомостей за рахунками вкладника (спадкодавця) ОСОБА_2 , які були надані саме ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» від 17 вересня 2014 року №20.1.0.0.0/7-20140722/2750 на письмовий запит ОСОБА_1 від 22 липня 2014 року, в якому позивач звернувся до банку з вимогою щодо виплати банківських вкладів, Банк повідомив про тимчасову неможливість здійснення виплат у зв`язку з припиненням діяльності відокремлених підрозділів Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк" та запевнив позивача, що робить все можливе для врегулювання ситуації і вирішення юридичних питань з виплати вкладів, але на даний момент не має можливості виконати вимоги заявника.

Згідно пункту 10.15 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492 незалежно від того, чи здійснюється успадкування вкладу згідно із законом, заповітом або розпорядженням, банк здійснює виплату вкладу (частини вкладу) спадкоємцю власника рахунку на підставі відповідного свідоцтва про право на спадщину або дозволу нотаріуса на одержання спадкоємцем частини вкладу спадкодавця, або за рішенням суду.

Відповідно до ст. 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Статтею 58 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Судом встановлено, що згідно банківської виписки по картці/рахунку НОМЕР_4 (валюта рахунку USD) 22 листопада 2013 року банком здійснена платіжна операція по виплаті на рахунок ОСОБА_1 суми 815,21 дол. США за депозитним вкладом згідно умов договору №SAMDN8813 від 10 квітня 2013 року.

Встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , врахувавши при цьому суму виплаченого банківського вкладу.

Крім того, судом першої інстанції вірно не взято до уваги заперечення представника відповідача проти позову про неможливість виплати позивачу спірних коштів за депозитними вкладами в зв`язку із розміщенням вкладів у відокремленому підрозділі ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованому у АР Крим, та прийняття рішення про припинення діяльності на території півострова філій ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки припинення діяльності відокремленого підрозділу на території АРК само по собі не дає підстав для невиконання юридичною особою банку ПАТ КБ «ПриватБанк» взятих на себе зобов`язань відповідно до договорів, які були укладені зі спадкодавцем, а документ на підставі якого банк повинен здійснити виплату вкладів спадкоємцю власника рахунку є Свідоцтва про право на спадщину.

Доводи апелянта в скарзі про те, що наявність у позивача свідоцтва про право на спадщину не є належним доказом невиконання Банком умов договорів щодо повернення коштів за вкладами після закінчення строку їх дії, а також те, що позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження факту знаходження грошових коштів на банківському рахунку на час розгляду справи, саме у тому розмірі грошових коштів, який заявляє позивач до стягнення, - колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду, так як належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог Банком ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції надано не було. Тоді як, позивачем доведено, що він успадкував грошові кошти за банківськими вкладами спадкодавця ОСОБА_2 , в тому числі: депозитного вкладу у сумі 80000 грн. з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку № НОМЕР_1 , згідно умов договору №SAMDN2922 від 03 липня 2012 року та депозитного вкладу у сумі 13123,48 дол. США з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку № НОМЕР_3 , згідно умов договору №SAMDN8813 від 10 квітня 2013 року.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність рішення в оскаржуваній частині.

За таких обставин колегія суддів вважає, що розглядаючи вказану справу, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи та надані сторонами докази, надавши їм належну оцінки, правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Рішення суду в оскаржуваній частині як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко