Справа № 461/7761/18 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/811/296/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Городецької Л.М. від 28 листопада 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2018 року позов задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», заборгованість за кредитним договором в сумі 23677,78 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» - 1762,00 гривень судового збору.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ «Ідея Банк» повністю. Вважає рішення незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що при винесенні рішення суд не прийняв до уваги той факт, що позивачем при подачі позову не надано розрахунок сум, які він просить стягнути з відповідача, тому суд, не оцінивши всіх обставин справи, безпідставно стягнув 23 677,78 грн. вказує на те, що відповідно до виписки з особового рахунку до кредитного договору, наданої позивачем, ним сплачено 13704 грн. відповідно до додатку до договору «Довідка-повідомлення» (детальний розпис сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки) сукупна вартість кредиту становить 13106, 57 грн. Отже, ним повністю сплачено сукупну вартість кредиту і у нього відсутня будь-яка заборгованість перед ПАТ «Ідея Банк». Посилається на те, що як вбачається з Графіку платежів за кредитним договором (Довідка-повідомлення) передбачається сплата позичальником комісії за обслуговування кредиту. Нарахування комісії було проведено позивачем та вирахувано банком з його щомісячних платежів, що є незаконним. Вказує, що суд не надав оцінку такому розрахунку пені, не врахував суму боргу та той факт, що протягом часу сплати ним кредиту з нього вже утримувалась пеня (виписка з особового рахунку по кредитному договору).

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на неї а також письмових заяв та пояснень учасників справи у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.ч.1, 2 ст. 12, ч.1 ст. 13, ч.4 ст.19, ст.ст. 76, 77, ч.8 ст. 178, ст.ст. 223, 263, ч.1 ст. 274 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 612, 623, ч.1 ст. 1049, ч.2 ст. 1050, ст. 1054 ЦК України, та задовольняючи позов, виходив з того, що 05.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z20/206/71853. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 12500,0 гривень, зі сплатою реальної річної процентової ставки 1,49%, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором. Відповідач умов договору у встановлений договором термін не виконав тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 17.09.2018 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 23677,78 гривень, яка складається із наступного: - Основний борг 895,66 грн. - Прострочений борг 5146,72 грн. - Прострочені проценти 942,70 грн. - Строкові проценти 4,93 грн. - Нарахована плата за обслуговування кредиту 411,83 грн. - Прострочена плата за обслуговування кредиту 4187,05 грн. - Пеня за несвоєчасне погашення платежів 11588,89 грн. - Інші штрафні санкції 500,0 грн. Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об`єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі суд вирішив стягнути з відповідача.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи, суперечать обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

12.10.2018р. ПАТ «Ідея Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 677, 78 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача - Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір в розмірі 1762 грн., що сплачений при поданні позовної заяви. Стягнути з Відповідача на корить ПАТ «Ідея Банк» інші можливі витрати, пов`язані з розглядом справи.

В обґрунтування заявленого позову посилалися на те, що 05.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z20/206/71853. Згідно кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 12500,0 гривень, зі сплатою реальної річної процентової ставки 1,49%, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав договірних зобов`язань та станом на 17.09.2018 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 23677,78 гривень.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорено що 5.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Z20/206/71853.

Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит в розмірі 12500, зі сплатою реальної річної процентової ставки 1,49%, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у відповідності до зрозумілих ним умов договору вносив щомісячні платежі на погашення тіла кредиту та відсотків та такі платежі, як вбачається з графіку погашення заборгованості навіть перевищують необхідний до сплати щомісячний платіж погашення основної суми боргу та нарахованих відсотків.

Що стосується комісії, то колегія суддів вважає, що нарахування такої та відповідно вимогу про стягнення такої слід вважати такими, що не відповідають вимогам закону, а тому є нікчемними (ст. 215 ЦК України).

Так, Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-1746цс16 від 16.11.2016 року, що розглянута в порядку п.1 ст. 355 ЦПК України, а також постанови Верховного Суду у справі №357/9562/15-ц (провадження 61-20825св18) від 16.05.2018 року.

Так, нарахування комісії слід вважати нікчемним, а тому перерахування коштів на погашення такої комісії Банком, які були сплачені відповідачем на погашення заборгованості за основною сумою боргу та відсотками протягом строку дії договору слід вважати безпідставним, тому зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що відповідачем без врахування комісії, що була безпідставно нарахована, як і подальші розрахунки заборгованості, було погашено заборгованість за кредитом у повному обсязі.

Так, як вбачається із п. 5.7 кредитного договору, абсолютне значення подорожчання кредиту складає 13106,57грн., відповідачем ж на погашення суми кредиту сплачено 13704 грн., тобто кредит погашено у повному обсязі.

Зважаючи на вказане, апеляційну скаргу слід визнати обґрунтованою та таку слід задовольнити, рішення ж суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 листопада 2018 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк»в користь ОСОБА_1 2643 грн. судового збору за розгляд за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 14.11.2019р.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра