П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/15381/13-ц

Провадження № 22-ц/4815/962/19

Головуючий у Рівненському міському суді:

суддя Музичук Н.Ю.

Дата, час і місце ухвалення рішення суду:

27 листопада 2013 року о 17 год. 18 хв.

в м. Рівне Рівненської області

Повний текст складено: не зазначено

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи";

відповідач 1: ОСОБА_1 ;

відповідач 2: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2013 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року в суд звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (далі ТзОВ "Кредитні ініціативи") з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи свої вимоги, покликалось на укладений 19 жовтня 2006 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі ПАТ "АК ПІБ" або банк) та ОСОБА_1 кредитний договір №1111/06. За умовами цього договору, банк надав відповідачу 1 кредит в розмірі 7 000 Євро. На забезпечення виконання зобов`язань позичальника між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки. Згодом, 17 грудня 2012 року між ПАТ "АК ПІБ" та ТзОВ "Кредитні ініціативи" було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з яким банк відступив позивачу свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, зокрема й за договором №1111/06. Зазначало, що відповідач неналежно виконує взяті на себе за цим договором зобов`язання, і, як наслідок, станом на 30 червня 2013 року мав прострочену заборгованість.

За наведених мотивів просило стягнути солідарно з обох відповідачів на свою користь заборгованість в розмірі 37 715,63 гривні, де 36 376,16 гривень складає заборгованість за кредитом, 1 339,47 гривень пеня, а також 377,15 гривень судового збору.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2013 року відкрито провадження в цивільній справі та призначено її до судового розгляду.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2013 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ТзОВ "Кредитні ініціативи", заборгованість по кредитному договору № 1111/06 від 19.10.2006 року в розмірі 37 715,63 гривень та 377, 15 гривень судових витрат.

29 січня 2019 року ОСОБА_1 подано заяву про перегляд заочного рішення в задоволення якої було відмовлено ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 квітня 2019 року.

На заочне рішення суду відповідачем 1 подано апеляційну скаргу, де покликалась на його незаконність і необґрунтованість які полягають в порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На її обґрунтування покликалась на те, що про розгляд справи вона не була повідомлена належним чином, а тому не могла подати свої докази та заперечення. Зазначала, що за заявою ПАТ "АК ПІБ" 08 серпня 2008 року Рівненським міським судом Рівненської області було видано судовий наказ №2н-734 про стягнення усієї суми заборгованості за кредитним договором 1111/06 від 19 жовтня 2006 року. Проте, звертаючись до міського суду з позовом, ТзОВ "Кредитні ініціативи" в порушення вимог законодавства не надало доказів на підтвердження і обґрунтування підстав повторного (подвійного) стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором, враховуючи те, що судовий наказ виконано. Крім того, на думку заявника, позивачем пропущено позовну давність, оскільки позов подано 20 серпня 2013 року, тоді як цей матеріально-правовий строк сплив 08 серпня 2011 року.

За наведених спонукань просила скасувати заочне рішення суду та прийняти нове, про відмову в задоволенні позову.

Відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з доведеності і обґрунтованості позову, адже позичальник допустив прострочення кредитних зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 37 715, 63 гривень. Оскільки основне зобов`язання ОСОБА_1 забезпечено порукою ОСОБА_2 , тому спірну заборгованість стягнуто солідарно з обох відповідачів.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Встановлено, що 19 жовтня 2006 року між ПАТ "АК ПІБ" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1111/06, за яким остання отримала кредит в розмірі 7 000 Євро зі сплатою 12 відсотків річних за користування кредитом терміном до 11 жовтня 2009 року з цільовим призначенням: на виконання ремонтно-будівельних робіт власного житла.

З метою повернення отриманих коштів за кредитним договором 19 жовтня 2006 року кредитодавцем підписано договір поруки № 1114/06, відповідно до якого ОСОБА_2 як поручитель поручається за виконання ОСОБА_1 обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, та зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором.

При цьому наявна в матеріалах справи надана представником позивача копія договору поруки не містить особистого підпису поручителя ОСОБА_2

Згодом, 17 грудня 2012 року між ТзОВ "Кредитні ініціативи" та ПАТ "АК ПІБ" було укладено договір відступлення прав вимоги, за умовами якого останнє відступило ТзОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги до кредитних договорів, укладених з фізичними особами.

Пункт 5.3.4. кредитного договору передбачає обов`язок кредитодавця - банку повідомити позичальника про нового кредитора протягом 5-ти робочих днів у разі відступлення права вимоги за цим договором.

Однак такого повідомлення позивачем до матеріалів справи не надано.

Ухвалюючи 27 листопада 2013 року заочне рішення, судом попередньої інстанції було встановлено, що відповідачі в порушення умов договорів та вимог законодавства свої зобов`язання належним чином не виконали, на вимоги банку про повернення суми боргу не відреагували а тому наявні підстави для стягнення з них заборгованості.

Між тим, при вирішенні спірних правовідносин суд не звернув уваги на той факт, що Рівненським міським судом 08 серпня 2008 року у справі №2н-734/2008 було видано судовий наказ. Ця обставина викликана відсутністю його копії в матеріалах справи при пред`явленні ТзОВ "Кредитні ініціативи" позову до суду і ненаданням її в судовому засіданні.

Цим наказом, який набрав законної сили, стягнуто зі ОСОБА_1 на користь банку 47 999, 79 гривень заборгованості за кредитним договором і 255 судових витрат.

Згідно зі ст. ст. 526, 610, 625, 629 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Водночас, статтею 61 Конституції України унеможливлено подвійне притягнення особи до юридичної відповідальності за одне і те ж саме правопорушення.

Натомість будь-яких доказів про те, що стягнуті за судовим наказом Рівненського міського суду від 08 серпня 2008 року зі ОСОБА_1 на користь ПАТ "АК ПІБ" 47 999, 79 гривень кредитної заборгованості виникли з інших правовідносин між ними і не ґрунтуються на кредитному договорі від 19 жовтня 2006 року №1111/06 позивачем, як правонаступником кредитодавця, надано не було, матеріали справи не містять і судом їх не було здобуто.

Поготів, відповідач 1 стверджує, що заборгованість за судовим наказом на користь банку нею вже сплачена, тобто допущені порушення кредитних зобов`язань нею усунуто.

Згідно зі ст.ст. 12 і 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Тобто суб`єктивні права ТзОВ "Кредитні ініціативи" на солідарне повернення відповідачами заборгованості за кредитом та пені не є порушеними, а тому позов про це задоволеним бути не може.

Крім того, договір поруки №1114/06 від 19 жовтня 2006 року, копія якого міститься в матеріалах справи, не підписаний відповідачем 2 як поручителем, а тому його слід вважати таким, що неукладений. Тому цей правочин не створює жодних правових наслідків і на його підставі не виникли відповідні права та обов`язки.

Так, норми ст. 638 ЦК України вказують про укладеність договору лише тоді, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до пункту 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Спонуканням для скасування оскаржуваного рішення відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦК України є неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, що призвело до застосування норм матеріального права, які не підлягали застосуванню при вирішенні спірних відносин.

На підставі ст. 61 Конституції України, п. 6 ст. 3, ст.ст. 638, 1050, 1054 ЦК України, абз. десятого п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, керуючись ст.ст. 362, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2013 року скасувати.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" в задоволенні позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи"; місцезнаходження: 07400 Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, 14; .

Відповідач: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: Н.В. Бондаренко

Н.М.Ковальчук