Головуючий суду 1 інстанції - К;остроба Ю.Ю.
Доповідач -Луганська В.М.
Справа № 414/194/19
Провадження № 22-ц/810/864/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Луганської В.М.,

суддів: Дронської І.О., Єрмакова Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 29 серпня 2019 року ухвалене судом у складі судді Костроби Ю.Ю. в м. Кремінна Луганської області

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказав, що 04 травня 2011 року позивач та відповідач уклали договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач - позичальник, прийняв у власність грошові кошти у сумі 190000,00 грн. на строк до 04.05.2016 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про повернення боргу, але до цього часу відповідач борг не повернув.

У зв`язку з викладеним просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 254974,20 грн., суму 3% річних у розмірі - 15304,10 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі - 2702,79 грн.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 29 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача суму основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 254974,20 грн., 3% річних за період з 05.05.2016 по 14.01.2019року у розмірі - 15304,10 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі - 2702,79 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд скасувати рішення Кремінського районного суду Луганської області від 29 серпня 2019 року та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції в судовому рішенні не надав жодної оцінки відзиву та доказам, які надавалися відповідачем по справі.

Суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що договір позики був укладений в період перебування у шлюбі відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відповідно до заяв ОСОБА_4 надав згоду на укладання договору застави та на укладання договору позики, на яких справжність підпису ОСОБА_4 було засвідчено приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. 4 травня 2011 року по реєстру №765.

ОСОБА_4 повинен бути співвідповідачем по справі за позовом та повинен відповідати солідарним боржником у зобов`язанні перед позивачем по справі.

Суд першої інстанції не залучив ОСОБА_4 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, а позивач не залучив ОСОБА_4 в якості співвідповідача, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог. Зобов`язання за договором позики від 04 травня 2011 року є неподільним предметом зобов`язання за договором позики подружжя ОСОБА_5 , а тому в задоволенні позову слід відмовити.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу скаржника, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, про місце та час судового засідання повідомлені у визначеному законом порядку. У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_7 , просить справу розглядати без участі позивача.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи заявлені вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що згідно договору позики від 04.05.2011 року позивач надав відповідачу позику в розмірі 190000,00 грн, відповідач зобов`язувався повернути кошти в строк до 04 травня 2016року, однак не повернув. Згідно наданого позивачем розрахунку, сума боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення складає 254974, 20 грн. Сума 3% річних за час прострочення виконання зобов`язання складає 15304, 10 грн. Суд встановивши вказані обставини дійшов висновку про задоволення заявлених вимог позивача.

Колегія суддів вважає, що висновок суд про задоволення заявлених вимог позивача правильний.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

В судовому засіданні встановлено, що на час укладання договору позики від 04 травня 2011 року відповідач ОСОБА_8 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4

04 травня 2011 року ОСОБА_9 взяла у борг грошові кошти у сумі НОМЕР_1 , 00 грн. та зобов`язувалася повернути вказану суму позивачу в строк до 04 травня 2016 року, що підтверджується договором позики (а.с.10).

Згідно п.7 договору позики від 04 травня 2011 року позичальник зазначила, що на час укладання договору вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який надав свою згоду на позику грошей заявою, на якій справжність підпису було засвідчено приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Білоус З.В. 04 травня 2011 року.

Згідно заяви ОСОБА_4 від 04 травня 2011 року, останній дав згоду на те, що ОСОБА_10 бере в борг у ОСОБА_1 суму 190000 грн., договір позики укладається в інтересах сім`ї (а.с.97).

Рішенням Кремінського районного суду від 19 грудня 2011 року шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 розірвано (а.с.99).

Зазначені обставини свідчать про те, що договір позики від 04 травня 2011 року укладався під час перебування відповідача ОСОБА_11 у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 за його згодою в інтересах сім`ї.

Отже, з урахуванням положень частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержано за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Колегія суддів погоджується із доводом апеляційної скарги в цій частині.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь- кого з них окремо.

Позивач звернувся до суду з вимогою про повернення боргу за договором позики до ОСОБА_2

Тому доводи апеляційної скарги в частині того, що позивач не залучив ОСОБА_4 в якості співвідповідача і це є підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог позивачу не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Згідно наданого позивачем розрахунку сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає. 254974, 20 грн. Три відсотки річних за час прострочення складає 15304, 10 грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за час прострочення виконання зобов`язання відповідачем не спростовано.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 254974, 20 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 15304, 10 г8рн.

Частинами 1, 2 статті 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухваленням нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до частини четвертої статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалено частково без додержання норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржене рішення змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, у іншій частині оскаржене рішення слід залишити без змін.

Оскільки апеляційний суд змінює оскаржене рішення, але виключно у частині мотивів їх прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 29 серпня 2019 року змінити у мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2019 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: І.О. Дронська

Ю.В. Єрмаков