Дата документу 04.11.2019
Справа № 334/6649/19
Провадження № 2/334/3263/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

за участю секретаря: Манюхіної О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

Позивач, звернулась до суду з позовом до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом у якому просить суд встановити факт родинних відносин, встановити факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло, визнати, що у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 кожному власнику належали по 1/6 частині квартири, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері, ОСОБА_6 , та право власності на 1/6 частину цієї ж квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті, матері, яка прийняла, але не оформила спадщину після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , чоловіка, ОСОБА_7 .

Позивач через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, просила вимоги задовольнити.

Представник відповідача звернулась з аналогічною заявою, просить справу розглянути без участі відповідача відповідно до вимог чинного законодавства, заперечень на позовну заяву не надала.

Треті особи надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, факти викладені у позовній заяві визнали, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Зазначені обставини в силу ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для вирішення справи у відсутність учасників справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі, без фіксації судового процесу.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, ОСОБА_7 . Факт смерті ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.01.2007 року. Факт родинних відносин між позивачем та померлим ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 від 28.07.1965 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 17.05.1986 року. Заповіту ОСОБА_7 не залишив. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина у вигляді 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 22.02.1996 року. Спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилась. Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняла в порядку ст. 1268 ЦК України, його дружина, ОСОБА_6 , яка на день смерті постійно проживала з ним і була зареєстрована із спадкодавцем. Прийняту спадщину ОСОБА_6 у встановленому законом порядку не оформила, право власності на 1/6 частину вищевказаної квартири не зареєструвала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_6 . Факт смерті ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 29.10.2018 року. Факт родинних відносин між позивачем та померлою ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 від 28.07.1965 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 17.05.1986 року. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді 2/6 частин квартири АДРЕСА_1 , з яких 1/6 частина вказаної квартири належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 22.02.1996 року, а інша 1/6 частина цієї ж квартири - в порядку спадкування після смерті чоловіка, ОСОБА_7 , яку вона прийняла але не оформила. ОСОБА_6 залишила заповіт на ім`я позивача. Позивач спадщину після матері своєчасно та у встановленому законом порядку прийняла.

Судом встановлено, що у теперішній час, оформити спадщину після смерті матері, позивач у позасудовому порядку, у нотаріальній конторі, не має можливості, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 737/02-31 від 11.09.2019 року, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

У відповідності до ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановленні факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб

Відповідно до п. 9 Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.

Позивач здійснила дії, спрямовані на реалізацію права на спадкування, а неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину з незалежних від її волі причин, не може бути підставою для відмови в отриманні судового захисту.

Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч.1ст. 317 ЦК України, ч. ч. 1,2 ст. 319 ЦК України.

Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

З вимог ст. 16 ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Таким чином, обрані позивачем способи захисту її прав передбачені законом і відповідають йому.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "підлягає використанню національними судами України як джерело права.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що волод іння майном повинно бути законним.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для ухвалення рішення на користь позивача.

Керуючись ст. 4, 10, 11, 13, 16 ЦК України, 247,258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю позивача, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком позивача, яка є їх рідною донькою, а між собою станом на 10 січня 2007 року подружжям.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 22 лютого 1996 року, виданого ККП ДАЕК «Запоріжжяобленерго» - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати, що у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві власності належали, а ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на праві власності належать по 1/6 частині кожному квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері, ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері, ОСОБА_6 , яка прийняла, але не оформила спадщину після смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , чоловіка, ОСОБА_7 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 04 листопада 2019 року.

Суддя: Н. Ю. Козлова