РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року. м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Корніюк Т.О.,

з участю сторін справи:

позивача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Сацюк І.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок адміністративного правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок адміністративного правопорушення.

З врахуванням уточнених та змінених позовних вимог ОСОБА_1 позов мотивував тим, що відповідач 03 листопада 2018 року у селі Острівок Володимир-Волинського району під час словесної суперечки з ним висловлювався нецензурною лайкою в адресу позивача, а також на ґрунті агресії вдарив ногою належний позивачу мопед, внаслідок чого той впав та пошкодив лівий світловий покажчик зміни напрямку руху (ліхтар повороту) та кришку баку, причиною чого витекло пальне.

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 листопада 2018 року відповідача було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

За переконанням позивача вказана постанова суду має преюдиціальне значення для даної справи, а відтак факт заподіяння шкоди та наявність вини відповідача не підлягають доказуванню.

Також зазначив, що внаслідок пошкодження свого майна та протиправних дій відповідача зазнав моральних страждань. Конфлікт з відповідачем вплинув на його психоемоційний стан, внаслідок образ був вимушений приймати заспокійливі ліки. Позивач є учасником бойових дій, має вади зі слухом, страждає на гіпертонічну хворобу, а конфліктна ситуація призвела до того, що він був вимушений викликати швидку допомогу, в подальшому звертатись до лікаря.

Просив стягнути з відповідача 1489 гривень 43 копійок матеріальної шкоди та 8000 гривень моральної шкоди, а також судові витрати.

Ухвалою суду від 30 січня 2019 року було відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження, яке було закрите 25 березня 2019 року.

Ухвалою суду від 11 травня 2019 року задоволено клопотання позивача у справі, призначено судово-товарознавчу експертизу, на період проведення якої провадження у справі зупинено.

У зв`язку з повідомленням експерта про неможливість проведення експертизи з причин її неоплати позивачем, провадження у справі було відновлене ухвалою від 16 липня 2019 року.

02 серпня 2019 року ухвалою суду задоволено заяву судді Лященка О.В. про самовідвід, справу передану для розгляду іншому судді в порядку, встановленому ст.33 ЦПК України. 06 серпня 2019 року справу прийнято до провадження суддею Вітером І.Р.

16 жовтня 2019 року позивачем подано до суду заяву про уточнення та зміну позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та його представник свій позов підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у ньому.

Відповідач в судовому засіданні позов заперечив. Підтвердив, що дійсно 03 листопада 2018 року до його домоволодіння із претензіями щодо повернення комплектуючої деталі до трактора приїхав позивач на мопеді, і між ними відбулась спровокована останнім конфліктна ситуація, яка проявилась у словесній суперечці. Під час даного конфлікту він виставив позивача за межі свого домоволодіння (воріт), надав йому в руки мопед і закрив ворота. Натомість позивач, не заспокоївшись після цього викликав поліцію і швидку. Внаслідок цього поліцією щодо обох склали протоколи про вчинення адміністративних правопорушень за ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство). Спричинення матеріальної та моральної шкоди внаслідок своїх дій заперечив. Вказав, що віддав позивачу мопед неушкодженим.

За клопотанням сторони позивача у справі допитаний як свідок його рідний брат ОСОБА_3 , який зазначив, що він з братом мають неприязні стосунки із відповідачем вже протягом тривалого часу. 03 листопада 2018 року він був очевидцем події та бачив як відповідач копнув мопед його брата, внаслідок чого той впав і на ньому розбились ліхтар та кришка на баку. Вказав, що брат хворіє та має постійні нервові зриви. Систематично для нього купує медикаменти. Цього дня також у брата був нервовий зрив, а тому вони викликали швидку допомогу та поліцію.

В той же час за клопотанням відповідача в судовому засіданні як свідок допитана його дружина ОСОБА_4 пояснила, що також бачила вказаний конфлікт між її чоловіком та позивачем, оскільки він відбувався на території їх домоволодіння. Підтвердила пояснення свого чоловіка про те, що конфлікт був спровокований позивачем, а також те, що відповідач мопед не копав та не штовхав, а передав його в руки ОСОБА_1 , після чого намагався зачинити ворота.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача її представників, свідків, дослідивши і оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

За загальними правилами згідно вимог ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч.2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відтак предметом доказування в даній категорії справ є: неправомірність дій особи, факт заподіяння шкоди, причинний зв`язок між такими діями і шкодою, а також розмір заподіяної шкоди.

У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме: кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди в такій категорії справ повинен доводити відповідач, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, зокрема факт заподіяння шкоди та її розмір.

Як зазначено вище, ЦПК України визначає випадки звільнення сторони провадження від доказування.

Зокрема, у відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ця постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до ст.283 КУпАП, постанова в справі про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 листопада 2018 року відповідача ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Описом обставин встановлених під час розгляду даної справи судом визначено, що 03 листопада 2018 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_2 , перебуваючи в громадському місці по АДРЕСА_1 Володимир АДРЕСА_2 Волинського району АДРЕСА_3 , під час словесної суперечки із ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою, штовхнув його мопед, внаслідок чого той впав, чим порушив громадський порядок.

Суд звертає увагу, що даною постановою не встановлено заподіяння будь-якої шкоди позивачу ОСОБА_1 та його майну, зокрема мопеду, у зв`язку із зазначеним не вбачає будь-якого преюдиціального значення даної постанови у встановленні факту заподіяння шкоди позивачу.

Дана постанова має значення при визначенні питання, чи мали місце такі дії відповідача та чи вчинені вони ним.

В цьому випадку вказаною постановою визначено хуліганські дії ОСОБА_2 , які виразились у нецензурній лайці та штовханні мопеду, внаслідок чого той впав.

У поданому до суду позивачем висновку дільничого офіцера поліції від 08 листопада 2018 року міститься інформація про надання пояснень ОСОБА_1 про те, що внаслідок падіння мопеду у ньому пошкодились лівий світловий покажчик зміни напрямку руху (ліхтар повороту) та кришка баку, а також витекло пальне.

Аналогічну інформацію надавав ОСОБА_1 у своїх поясненнях 13 листопада 2018 року під час розгляду його справи у суді щодо вчинення хуліганських дій, що підтверджується також наданою ним копією постанови Володимир-Волинського суду Волинської області.

Відтак, крім пояснень ОСОБА_1 , жодного документального підтвердження того, що факт пошкодження мопеду мав місце саме 03 листопада 2018 року та при обставинах, за яких відповідача визнано винуватим у вчиненні дрібного хуліганства, позивачем суду подано не було.

До такого висновку суд не може прийти також провівши огляд наданих позивачем ксерокопій фотокарток його мопеда, оскільки з них не зрозуміло коли виготовлені вказані фотографії, для чого, чи містяться на мопеді які-небудь ушкодження, їх характер, давність, механізм утворення, а тим більше не можливо оцінити будь-які ушкодження.

Разом з тим, при доказуванні розміру заподіяної матеріальної шкоди у формі пошкодження його мопеда, ОСОБА_1 надав суду копії товарного чека без номера від 07 листопада 2018 року, яким підтверджується факт продажу повітряного та бензинового фільтрів на суму 80 гривень, що не узгоджується із предметом заподіяної шкоди та потребою у їх придбанні.

Факт розлиття пального не доведений у справі жодним доказом. В той же час, поданий позивачем фіскальний чек за придбання 28 січня 2019 року 7,53 літрів бензину А-92 на суму 199, 92 гривень не може бути доказом розміру заподіяних збитків, оскільки не має відношення до даної справи.

З цих же підстав суд не вбачає підстав для визнання належним та допустимим доказом розміру заподіяної шкоди у справі фіскальний чек на суму 27 гривень за придбання не одного, а двох ліхтарів газових повторювачів.

Крім того, в якості обґрунтування заподіяної шкоди ОСОБА_1 та його представник доводили факт заподіяння відповідачем шкоди його здоров`ю, внаслідок чого йому довелось купувати медикаменти.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на придбання ліків.

Однак, у відповідності до поданої позивачем копії свідоцтва про його хворобу № 499 від 19 травня 2015 року встановлено, що він станом і на той час хворів, зокрема гіпертонічною хворобою другої стадії.

Поданою позивачем копією запису з журналу реєстрації амбулаторних пацієнтів, стверджується про те, що позивач звертався 03 листопада 2018 року до лікаря із скаргами на астеноневротичний синдром та гіпертонічну хворобу. Разом з тим при зверненні йому медична допомога не надавалась, рецепт на придбання медикаментів не прописувався, - рекомендовано звернення до сімейного лікаря.

В якості доказу витрат на лікування ОСОБА_1 подав копію товарного чеку № 4 від 05 листопада 2018 року на загальну суму 979 гривень 70 копійок.

Однак, і сам позивач в судовому засіданні, і його рідний брат під час допиту, вказували на те, що позивач постійно хворіє та систематично купує для лікування вказані медикаменти.

Крім того, суд звертає увагу і на те, що позивач не подав до суду докази того, що ці ліки були придбані саме для нього, чи була у них потреба за медичними показаннями, а основне чи було погіршення стану його здоров`я пов`язаним із сутичкою із відповідачем, оскільки сам факт придбання вказаних медикаментів лише через дві доби після інциденту не може бути єдиним доказом витрат у деліктному зобов`язанні.

Відтак, суд прийшов до висновку про те, що факт заподіяння позивачу будь-якої матеріальної шкоди відповідачем у справі є недоведеним належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральну шкоду позивач обґрунтовував фізичним болем та стражданнями у зв`язку із пошкодженням відповідачем його майна, а також сильними душевними стражданнями у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача.

Відмовляючи в задоволенні вказаної позовної вимоги, суд констатує, що факт пошкодження відповідачем майна позивача та нанесення шкоди його здоров"ю у справі є недоведеним, а протиправна поведінка відповідача була адекватною діям позивача, по відношенню до якого суд закрив справу про вчинення ним адміністративного правопорушення за ст.173 КУпАП, лише з підстав невірного опису поліцейським суті правопорушення при його кваліфікації у протоколі.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.23, 1166, 1195 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 258, 259 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок адміністративного правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14 листопада 2019 року.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р.Вітер