Справа № 595/1198/19
Провадження №2/603/262/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2019 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

секретаря судового засідання Захарчишин М.В.

розглядаючи в порядку загального позовного провадження цивільну справу

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Суп Мар`яна Богданівна

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

предмет позову: стягнення боргу та трьох процентів річних за договором позики,

за участю:

позивача не з`явилася

представника позивача адвоката Суп М.Б.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Худої І.Р.

відповідача ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

1. У квітні 2019 року ОСОБА_4 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідачка), ОСОБА_2 (далі відповідач), в якому просила стягнути заборгованість за договором цільової позики у розмірі:

- з ОСОБА_3 15000 Євро, що еквівалентно 446550 грн., а також штрафні санкції у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до положень ст.625 ЦК України у сумі 41142 грн та судові витрати;

- з ОСОБА_2 15000 Євро, що еквівалентно 446550 грн., а також штрафні санкції у вигляді трьох процентів річних річних від простроченої суми відповідно до положень ст.625 ЦК України в сумі 41142 грн та судові витрати.

2. Позовна заява мотивована тим, що за умовами договору позики від 25.12.2008, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 (попереднє прізвище ОСОБА_5 ), остання отримала в борг кошти в сумі 30000 Євро, що підтверджено розпискою. Позика мала цільовий характер надавалася на придбання матеріалів та обладнання для будівництва житлового будинку в АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 . Сторонами договору погоджено строк виконання зобов`язання: до 01.12.2017 року. У визначений договором строк ОСОБА_3 позики не повернула.

3. Посилаючись на те, що сума коштів, отриманих в борг у позивача, була використана для будівництва житлового будинку для спільного проживання відповідачів, що на той час перебували у шлюбі, не повернута, позивач звернулася з цим позовом. За змістом прохальної частини позивачка просила стягнути з відповідачів неповернуту позику й штрафні санкції не у солідарному порядку а в дольовому.

Рух цивільної справи в суді першої інстанції

4. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2019 року для розгляду справи № 603/262/2019 визначено головуючого суддю Галіяна І.М..

5. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2019 року відкрито провадження в справі та установлено строк для подачі відзиву на позовну заяву. Цією ж ухвалою справу було призначено до підготовчого засідання.

6. Ухвалами Монастириського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2019 року та від 14 серпня 2019 року оголошувалися перерви в підготовчому судовому засіданні.

7. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 30 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Аргументи учасників справи

Позиція позивачки

8. У судовому засіданні позивачка участі не брала, однак її інтереси представляла представник адвокат Суп М.Б., яка діяла на підставі доручення для надання безоплатної вторинної допомоги від 04 червня 2019 року. Представник позивачки позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Окрім цього, у вступній промові та під час дослідження доказів у справі, у судових дебатах повідомила про те, що позивач ОСОБА_1 є матірю відповідачки ОСОБА_3

9. Також зазначила, що з 24 квітня 1998 року по 07.12.2016 відповідач - ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою - ОСОБА_6 (в шлюбі ОСОБА_7 .

10. 25 грудня 2008 року, на прохання своєї доньки ( ОСОБА_5 ) позивач ОСОБА_1 передала їй у позику в присутності свідка ОСОБА_8 , грошові кошти в загальній сумі 30 000 Євро на придбання матеріалів та обладнання для будівництва житлового будинку. На підтвердження цього, ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ) надала розписку, згідно якої зобов`язалася повернути вказані грошові кошти до 01 січня 2017 року. Вказала, що джерелом походження цих коштів була заробітна плата отримана за межами території України та частково сімейні заощадження.

11. Через те, що ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ) не повернула взятих в позику грошових коштів, позивачка звернулася до Суду.

12. Оскільки ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ) перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 і при цьому позика була укладена в інтересах сім`ї, з метою придбання матеріалів та обладнання для будівництва житлового будинку в м. Бучачі Тернопільської області, позивач просила відповідно до ч.1 ст. 61, ст. 63, ч.4 ст. 65 СК України стягнути борг із подружжя, однак не у солідарному, а в дольовому порядку.

13. Так представник позивача наполягала, особливо в судових дебатах, що спільний борг має бути стягнутий в дольовому порядку по 15000 Євро, що еквівалентно 446550 грн, з кожного відповідача.

14. Також від простроченої суми боргу, покликаючись на положення ст. 625 ЦК України, представник позивачки просила стягнути із кожного відповідача штрафні санкції у вигляді 3% річних.

15. Однак у зв`язку з допущеною помилкою в розрахунках штрафних санкцій у позовній заяві, представник позивача у судових дебатах просила стягнути штрафні санкції у дольовому порядку в меншому розмірі з кожного відповідача окремо.

Позиція відповідачки

16. Відповідачка ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ) позов визнала та зі всіма обставинами, що вказані в ньому погодилася.

17. Також вказала, що у 2008 році працювала у Бучацькому районному суді Тернопільської області.

18. Рішенням Бучацької міської ради Тернопільської області протягом 2006-2008 року було надано дозвіл на будівництво двох секційних зблокованих по чотири індивідуальних житлових будинків для працівників Бучацького районного суду, де серед інших працівників була вона - відповідачка ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ).

19. У 2007 році відповідачкою ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ) було замовлено у Приватного підприємства «Архітекторно-проектні роботи» робочий проект «Будівництво зблокованого індивідуального житлового будинку» за адресою: АДРЕСА_2

20. Однак враховуючи те, що коштів на придбання будівельних матеріалів для будівництва житлового будинку було недостатньо, відповідачка ОСОБА_3 змушена була взяти в позику у своєї матері ОСОБА_1 , яка на той час працювала в Італійській республіці, 30000 Євро.

21. Усі кошти отримані в позику були витрачені на придбання будівельних матеріалів для будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2

22. Відповідачка ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ) також повідомила, що відповідач ОСОБА_2 на момент позики ніде не працював, жодних доходів не мав.

23. Вважає, буде справедливим повернути матері кошти, які були витрачені її сім`єю на купівлю будівельних матеріалів для будівництва житлового будинку.

24. Також відповідачка повідомила, що відповідач ОСОБА_2 не займався будівництвом будинку, коштів на будівництво не давав, жодних заощаджень у її сім`ї не було.

25. Відповідачка також зазначила, що отримані у позику від своєї матері кошти вона передала у 2011 році батькові ОСОБА_11 для оплати за укладеним ним договором підряду (виконання будівельних робіт) з ТОВ «Ястрем» про будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Позиція відповідача

26. Відповідач ОСОБА_2 скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позов (а.с. 49). У відзиві зазначив, що позовні вимоги не визнає та просив відмовити повністю у задоволенні позову.

27. Обґрунтовуючи свою позицію, як у відзиві так й у поясненнях у судовому засіданні зазначав, що викладені в позові обставини щодо отримання від ОСОБА_1 , його колишньою дружиною відповідачкою ОСОБА_3 , 30000 Євро не відповідають дійсності.

28. Про вказану позику йому стало відомо лише з моменту отримання позовної заяви.

29. Вважає, що це спланована його колишньою дружиною ОСОБА_3 та тещею ОСОБА_1 недобросовісна акція, пов`язана з необхідністю відбити бажанням провести поділ майна подружжя об`єктом якого є незавершене будівництво житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що ініційовано ним у судовому порядку й справа із цим позовом перебуває на розгляді в Монастириському районному суді Тернопільської області.

30. Також зазначав, що навіть якщо припустити факт отримання в позику відповідачкою ОСОБА_3 такої значної суми коштів, то потрібна була від нього письмова згода на укладення такого правочину в інтересах сім`ї, однак згоди у такій формі позивачем не представлено та із розписки не слідує.

31. Вказував, що будинок із колишньою дружиною будували за сімейні кошти.

32. Заперечував доводи відповідачки ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ) щодо того, що ним не здійснювалися будівельні роботи, та у них не було коштів для придбання будівельних матеріалів.

33. Зазначав, що за освітою є інженером-техніком, з 1998 по 2001 роках перебував на сезонних роботах за межами території України (Польща, Німеччина), з 2001-2004 року працював будівельником у місті Києві, з 2004 по 2006 роках працював у центрі зайнятості спеціалістом по працевлаштуванню, з 2007 по 2009 рік займався будівництвом свого житлового будинку, здійснював ремонтні роботи у будинку, заливав сходи та сходові клітки, як у своєму будинку так і за оплату сусідам, здійснював у будинку штукатурні роботи, з 2009 по 2010 роки працював начальником відділу з надзвичайних ситуацій Бучацької районної державної адміністрації, з 2010 по 2012 роки здійснював будівельні роботи, як у своєму будинку так й оплатні будівельні роботи сусідам, з 2012 року працював у Російській Федерації на будовах, у 2016 працював у Польщі й повернувся в жовтні місяці після погіршення стану здоров`я, з 2017 року отримав групу інвалідності.

34. Окрім того вказував, що у 1999 році відчужив автомобіль, й від продажу автомобіля також їхня сімя мала певні збереження.

35. Також вказував, що за весь період подружнього життя його дружина ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ), також працювала у Бучацькому районному суді Тернопільської області й отримувала заробітну плату, а тому кошти, за які придбавалися будівельні матеріали для будівництва житлового будинку це трудові сімейні заощадження та збереження. Окрім цього певні будівельні роботи велися ним особисто, своїми силами без залучення третіх осіб.

36. Крім цього зазначав, що суму коштів у 30000 Євро вони з дружиною б ніколи не позичали, адже це було б нерозумно зважаючи на їхні мінливі доходи.

37. Більше того, відповідач вказував, що коли б такі кошти і бралися у позику то можна було б уже давно закінчити будівництво житлового будинку, однак будівництво триває 12 років й донині не завершене.

38. Окрім цього, відповідач зазначав, що жодних будівельних робіт на підставі договору підряду між ТОВ «Ястрем» і його колишнім тестем ОСОБА_11 вищевказаним товариством не здійснювалося. Вказував, що додані до позовної заяви довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, та акт приймання виконаних будівельних робіт не відповідає дійсності.

39. Наголошував, що незрозуміло чому саме стороною договору підряду й замовником даних робіт є його колишній тесть ОСОБА_11 , а не він, чи його колишня дружина ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ).

40. Зазначав також, що навіть якщо припустити, факт отримання в позику відповідачкою ОСОБА_3 такої значної суми коштів і мав місце, то жодних доказів на використання цих коштів в інтересах сім`ї позивачем не додано, тому просив, у тому числі про це вказувала й представник відповідача адвокат Худа І.Р., що зобов`язання щодо повернення коштів за розпискою (договором позики) має лише виключно його колишня дружина ОСОБА_3 ( ОСОБА_12 , а не він.

Фактичні обставини справи, встановлені Судом

41. 24.04.1998 року між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_13 (після шлюбу ОСОБА_5 ) (на момент розгляду справи ОСОБА_6 ) було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 07.12.2016.

42. Рішенням Бучацької міської ради Тернопільської області протягом 2006-2008 року було надано дозвіл на будівництво двох секційних зблокованих по чотири індивідуальних житлових будинки для працівників Бучацького районного суду, де серед інших працівників була відповідачка ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ) ОСОБА_14 Приватним підприємством «Архітекторно-проектні роботи» в 2007 році було розроблено робочий проект «Будівництво зблокованого індивідуального житлового будинку» АДРЕСА_2 , де замовником зазначалася ОСОБА_15 . Будівництво житлового будинку розпочалося у 2008 році.

43. 25.12.2008 між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 було укладено усний договір цільової позики, за яким остання отримала в борг кошти в сумі 30000 Євро, на будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . На підтвердження отримання коштів ОСОБА_10 25.12.2008 склала розписку в простій письмовій формі (а.с. 14, 71).

44. У розписці сторони погодили строк виконання зобов`язання: до 01.01.2017 року.

45. У розписці, що є у матеріалах справи не зазначено, що ОСОБА_2 , як чоловік давав згоду на отримання цієї позики. Підпис останнього у цій розписці відсутній.

46. Будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 проводилося в період перебування відповідачів у шлюбних відносинах, і станом на час розгляду справи будинок не введений в експлуатацію, однак придатний для проживання. У будинку встановлені двері, вікна, частково проведені внутрішні роботи, підведено до будинку електроенергія. З приводу цього будинку у відповідачів існує не вирішений спір про поділ майна подружжя. Вказані обставини визнаються сторонами та не оспорюються.

46.1 Станом на момент розгляду цієї справи в суді існує спір ініційований відповідачем ОСОБА_2 до відповідачки ОСОБА_9 ( ОСОБА_5 ) про поділ майна подружжя, в тому числі об`єкту незавершеного будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що сторони визнали у судовому засіданні.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Суду

47. Згідно із положенням ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорених прав, свобод чи законних інтересів.

48. Позов підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Суд, та застосовані норми права

49. Частиною першою ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

50. Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права та застосовує засади судочинства.

51. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

52. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

53. У ч.1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

54. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).

55. Отже, за своїми правовими ознаками, договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей.

56. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування ст.ст.1046, 1047 ЦК України суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем (відповідачами) правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

57. Відповідно до вимог статей 525, 526, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, визначеному договором і одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

58. З точки зору способу виконання зобов`язання з множинністю осіб вони поділяються на часткові (дольові) та солідарні.

59. Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

60. За приписами ст. 540 ЦК України, якщо в зобов`язанні беруть участь кілька боржників, то кредитор має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

61. Отже, основним і загальним визнається частковий порядок виконання зобов`язання із множинністю осіб, він презюмується законодавством. Солідарний порядок розрахований лише на деякі випадки.

62. Відповідно до ч.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

63. Частина 4 ст.65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Отже, коли зобов`язання виникають з договору укладеного в інтересах сім`ї це зумовлює солідарний обов`язок подружжя.

64. Окрім цього, правовий аналіз ч.4 ст.65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником) за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

65. Отже для встановлення боргового зобов`язання саме у подружжя, позивачу необхідно довести, що другий з подружжя знав про розписку першого та не заперечував проти такої позики, а також суду необхідно встановити на підставі доказів, що позичені кошти були витрачені в інтересах сім`ї.

66. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

67. У частині 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Відповідно до частин 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

68. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити певний стандарт доказування обраний судом.

69. Саме стандарт доказування, поряд із внутрішнім переконанням судді, дозволяє оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суддю у своїй версії, що робить оцінку доказів об`єктивною та більш обґрунтованою. Застосування певного стандарту доказування, дозволяє продемонструвати у судовому акті розумовий процес судді щодо оцінки доказів.

70. Стандарт доказування це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним. Іншими словами, це певний критерій (поріг) прийняття рішення для суду, через установлення певної міри, ступення доведеності (переконання/впевненості), досягнувши якої факт вважається встановленим.

71. Вітчизняне процесуальне законодавство, за виключенням кримінального, чітко не визначає певні стандарти доказування, що є більш характерним для англосаксонської правової системи. Натомість, судові акти різних національних судових інстанцій (Верховного Суду - справи № 917/1307/18, № 916/2403/18, № 910/18036/17, № 905/2382/17, Тернопільського апеляційного суду - справа № 599/161/19), як і Європейського суду з прав людини і основоположних свобод (рішення по справі «Бендерський проти України») орієнтують судову практику застосовувати при оцінці доказів стандарт доказування «баланс ймовірностей» (balance of probabilities), або як його ще називають «переваги більш вагомих доказів» (preponderance of the evidence), що притаманний саме приватно-правовим відносинам. За класичним визначенням цей стандарт тлумачиться як розумний ступінь ймовірності, але менш високий в порівнянні з кримінальною справою. Якщо на підставі доказів суд може сказати: «Ми вважаємо це більш імовірним, ніж навпаки», - то обов`язок доведення виконаний, але він не виконаний, якщо ймовірності виявляються рівними. Говорячи математичною мовою, звичайно це лише умовно, позивач повинен довести встановленим факт із імовірністю більше 50 відсотків. Проте це не означає просто більшої кількості наданих доказів, також перевага повинна бути в якості таких доказів, тобто їх спроможності до переконання, їх вазі та ефекту, що вони справляють на розум судді.

72. Саме за цим стандартом доказування, тягар доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав.

73. Тому, Суд обираючи оптимальний стандарт доказування, який має використовуватися у цій справі, також віддає перевагу саме «балансу ймовірностей».

74. Повертаючись до обставин цієї справи, Суд виходить з того, що оскільки позивачка ОСОБА_1 стверджувала, що боргове зобов`язання виникло саме у подружжя ОСОБА_16 , а не одного з них, то їй необхідно довести ту обставину, що договір відповідачкою ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ) було укладено саме в інтересах сім`ї, і майно, одержане за цим договором використане в інтересах сім`ї. Окрім цього, позивачка мала довести, що ОСОБА_2 (другий з подружжя) знав про розписку та не заперечував проти такої позики.

75. Тобто, Суд вважає, що у цих правовідносинах тягар доказування щодо вищевказаних фактів лежить саме на позивачці, адже в протилежному випадку відповідачу ОСОБА_2 необхідно було б доказувати негативний факт факт того, що він згоди на укладення в інтересах сім`ї договору позики не давав, і що кошти взяті в позику були витрачені не в інтересах сім`ї, що поставило б у нерівні умови сторони по справі. Тобто, перенесення тягаря доведення вищевказаних фактів на відповідача ОСОБА_2 бездоказово презюмувало б виникнення в останнього зобов`язання за договором, що фактично у змагальному процесі не можливо спростувати.

76. Як убачається із змісту розписки від 25.12.2008 року, позика є цільовою й мала витрачатися на будівництво житлового будинку.

77. Разом з тим, зміст розписки не свідчить про обізнаність відповідача ОСОБА_2 з такою позикою, оскільки в ній не зазначено, що ОСОБА_2 як чоловік давав згоду на отримання цієї позики. Підпис останнього на вказаному документі відсутній.

78. Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що кошти, отримані ОСОБА_9 ( ОСОБА_5 ) за договором позики, останньою використані за призначенням на будівництво житлового будинку, тобто витрачені в інтересах сім`ї. Сам по собі факт зазначення у розписці про ціль позики, безумовно не свідчить про те, що позика була витрачена на будівництво житлового будинку.

79. Крім того, суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_8 на підтвердження версії позивачки, оскільки має місце не спростовний сумнів в істинності її слів. Свідок у своїх показаннях в судовому засіданні ствердно вказала, що днем тижня коли ОСОБА_1 та ОСОБА_9 ( ОСОБА_5 ) укладали договір позики на підтвердження чого надавалася розписка, очевидцем якої була вона, була п`ятниця, однак згідно календаря на 2008 рік це був четвер. Свідок на зауваження представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Худої І.Р. щодо цієї обставини не могла надати жодних розумних пояснень, що підтверджується технічним записом судового засідання від 07.11.2019 року (10:32:04 10:32:54).

80. Окрім того, суд вважає нерозумним факт витрачання усіх отриманих у позику коштів, саме у 2011 році, як про це повідомляла відповідачка ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ), оскільки як встановлено судом, робочий проект на будівництво зблокованого індивідуального житлового будинку розроблено ПП «Архітекторно-проектні роботи» виготовлено у 2007 році, а будівельні роботи розпочалися з 2008 року.

81. Не погоджується суд із твердженням позивачки ОСОБА_1 , що додані до позовної заяви довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, акт приймання виконаних будівельних робіт (а.с. 15-19) складені ТОВ «Ястрем» є доказом витрачання взятих у позику коштів в інтересах сім`ї, адже замовником підрядних робіт, та відповідно стороною такого договору був ОСОБА_11 (батько відповідачки ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 )), а не подружжя чи один з його членів.

82. Таким чином, на підставі стандарту доказування «баланс ймовірностей» суд дійшов переконання, що скоріш за все факт укладення позики між ОСОБА_1 та її донькою відповідачкою ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ) в сумі 30000 Євро, саме в інтересах сім`ї, і факт використання цих коштів в сімейних інтересах, швидше не мав місця, чим мав.

83. За таких обставин позовні вимоги адресовані до відповідача ОСОБА_2 задоволенню не підлягають через їх не доведення.

84. Разом з тим, ураховуючи визнання відповідачем ОСОБА_3 ( ОСОБА_5 ) позову повністю, суд вважає факт позики 25.12.2008 року 30000 Євро у ОСОБА_1 більш вірогідним, чим ні.

85. Цивільне судочинство здійснюється за принципом дизпозитивності (ст.ст. 2, 13 ЦПК України). Зважаючи на цей принцип, розгляд справи має відбуватися не інакше як за зверненням особи та в межах заявлених нею вимог та з урахуванням того, що позивач у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Іншими словами, коли особа не бажає захищатися ефективно, то суд не повинен втручатися у її приватний інтерес та нав`язувати їй вигідне для неї рішення, оскільки це суперечило б принципам рівності та змагальності сторін у процесі, що в свою чергу поставило б під сумнів безсторонність суду.

86. За таких обставин, суд задовільняє позовні вимоги адресовані до відповідачки ОСОБА_9 ( ОСОБА_5 ) щодо стягнення суми боргу в дольовому порядку в розмірі 15000 Євро, як того просить позивачка ОСОБА_1

87. Натомість, що стосується вимоги про еквівалент суми боргу в національній валюті, то суд в цій частині у позові відмовляє, оскільки гривневий еквівалент іноземної валюти, що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов`язання, яким є дата зарахування коштів на рахунок стягувача або видачі йому готівки. Більше того, відображення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесе двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. Саме така правова позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 761/12665/14-ц від 4 липня 2018 року (провадження № 14-134цс18).

88. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

89. Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_9 ( ОСОБА_5 ) прострочила виконання грошового зобов`язання, розмір процентів за час прострочення сторони не обумовлювали.

90. 100 Євро на 12 червня 2019 року згідно офіційного курсу НБУ становить 2 977,04 грн.

91. За таких обставин, з відповідачки ОСОБА_9 (Велещук) підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми, що становить 32776 (тридцять дві тисячі сімсот сімдесят шість) грн 00 коп.

92. Суд не бере до уваги розрахунок трьох процентів річних вказаних позивачкою ОСОБА_1 у позовній заяві, адже нею невірно визначено строк з якого розпочалося прострочення заборгованості відповідачкою (позивачкою вказано липень 2016 року, коли має бути січень 2017 року), за таких обставин, ця позовна вимога теж задовольняється частково.

93. Згідно з частинами 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення боргу та трьох процентів річних за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) Євро.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 32776 (тридцять дві тисячі сімсот сімдесят шість) грн 00 коп, що складає 3% річних за договором позики від 25 грудня 2008 року, за період з 01 січня 2017 року по 13 червня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн. 50 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення чи ухвалення рішення за відсутності учасників справи або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 листопада 2019 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_1 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник позивача: адвокат Суп Мар`яна Богданівна (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №706 від 11.05.2012 року, Доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №410 від 04.06.2019 року), місцезнаходження якої: вул.Галицька АДРЕСА_4 м.Бучач Тернопільська область.

Відповідач: ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), проживаючого (зареєстрованого) за адресою: с.Трибухівці Бучацького району Тернопільської області.

Представник відповідача: адвокат Худа Ірина Романівна (Свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю №000255 від 02.02.2018 року, Ордер серії ТР №046018 на надання правової допомоги від 31.07.2019 року), місцезнаходження якої: АДРЕСА_5 /2 м.Тернопіль.

Відповідач: ОСОБА_17 , (ІПН НОМЕР_3 ), проживаючої (зареєстрованої) за адресою: с.Трибухівці Бучацького району Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян