Дата документу 04.09.2019 Справа № 2-405/2008
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 2-405/2008Головуючий у 1-й інстанції Ярош С.О. Повний текст ухвали складено 23.05.2019 року.
Пр. № 22-ц/807/2459/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Подліянової Г.С., Кухаря С.В.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 травня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Налапка О.П. про визнання незаконною та скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою (а.с. 2-5), в якій, посилаючись на ст. 55 Конституції України, ст. ст. 383, 385-387 ЦПК України, просив визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Налапка О.П. щодо нерозгляду та неприйняття рішення за його заявою про скасування постанови державного виконавця Налапко О.П. від 19.03.2018 року ВП №48375552 про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Налапко О.П. від 19.03.2018 року ВП №48375552 про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

В обґрунтування своєї скарги зазначав, що на виконанні у Гуляйпільському районному ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , на час відкриття виконавчого провадження він працював офіційно і виконавчий лист був направлений на виконання за місцем його роботи, під час його зупинки поліцейським він дізнався про постанову державного виконавця про обмеження його у праві керування транспортними засобами, щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, в 2019 році він отримав постанову державного виконавця, вважав постанову незаконною посилаючись на п.1 ч.10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», так як він водій за фахом і постійно працює водієм або водієм експедитором, він звертався до центру зайнятості населення, йому було запропоновано декілька вакансій, однак у нього відсутнє водійське посвідчення для працевлаштування, вважав, що постанова про обмеження його у праві керування порушує його право, пославшись на вказані обставини він звернувся до державного виконавця з заявою, яка була отримана державним виконавцем 12.02.2019 року, остання залишилась без відповіді.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_4 С.О. (а.с.1).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с.20) провадження у справі відкрито.

Ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 травня 2019 року (а.с. 54-56) скаргу ОСОБА_1 у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, боржник ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 59-64) просив:

- ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити скаргу на дії державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Налапка О.П. у повному обсязі,

- дослідити докази: його трудову книжку, протокол про адміністративне правопорушення від 20.12.2018 року серії БД № 219989, документи, що підтверджують перебування його, як шукача роботи, в Шевченківському відділ сприяння зайнятості міського центру зайнятості м. Запоріжжя, та які одночасно підтверджують неможливість його працевлаштування внаслідок наявності у нього тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, а саме: корінець направлення на працевлаштування на посаду водія до ТОВ «ВЕЛЬТУМ-ЗАПОРІЖЖЯ»;ТОВ «АРТ АВТОГАЗ»; ТОВ «АВАНГАРД-ІНВЕСТ», ПрАТ «АТП АВТОБУДМОНТАЖ», ПАТ «ЗАПОРІЖНЕРУДПРОМ».

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 66).

В автоматизованому порядку суддею Кухарем С.В. у цій справі замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 74-75).

Ухвалою апеляційного суду (а.с.72) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 08 липня 2019 року, справу призначено до апеляційного розгляду на 04 вересня 2019 року (а.с. 76) з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії судів, а також відпустки судді доповідача у період з 30.07.2019 року по 30.08.2019 року включно (а.с.86).

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку суддею Подліяновою Г.С. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої (а.с. 87-88).

У судове засідання 04 вересня 2019 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи учасники цієї справи не з`явились, окрім боржника ОСОБА_1 , про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 372 ч. ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю учасників цієї справи, що не з`явились, за присутністю боржника ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення боржника ОСОБА_1 , який наполягав на тому, що керування транспортними засобами є основним законним джерелом засобів для його існування та сплати аліментів на виконання рішення суду, як водія, яким він працює усе своє життя, і що підтверджується записами в його трудовій книжці, коли його було позбавлено тимчасово права керування транспортними засобами державним виконавцем, він дійсно тимчасово не працював водієм саме офіційно, проте, він попав у «коло», зокрема: для погашення заборгованості по аліментам йому потрібно мати доходи від роботи за фахом водія, проте, працювати водієм він не може, оскільки у нього є заборгованість по сплаті аліментів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, у тому числі ті, про які просив боржник у своїй апеляційній скарзі у цій справі, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга боржника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1), скасувати судове рішення…частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення… (п. 2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення у відповідній частині …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вищезазначеної скарги боржника у цій справі, керувався ст.ст. 447-451 ЦПК України, ст.19 Конституції України, ч.9, ч.10 п.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» та виходив із того, що дії та рішення вчинені державним виконавцем відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права і свободи заявника не було порушено.

Проте, із такими висновками суду першої інстанції у цій справі можна погодитись лише частково з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Ухвала суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає частково.

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що державний виконавець Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Налапка О.П. мав право на винесення 19.03.2018 року у ВП №48375552 вищезазначеної постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами боржникові ОСОБА_1 , оскільки останній на час її прийняття державним виконавцем мав відповідну заборгованість по аліментам за рішенням суду та офіційно не працював водієм, а тому державний виконавець також мав право не скасовувати останню, яка була законною на день її прийняття, за вищезазначеним зверненням ОСОБА_1 , тобто бездіяльність державного виконавця при вищезазначених обставинах не суперечить закону, оскільки станом на дату цього звернення ОСОБА_1 також не працював та мав заборгованість по аліментам.

Судом першої інстанції було також правильно було встановлено, що 07.08.2015 року державним виконавцем Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Налапком О.П. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-405, виданим 04.07.2008 року Гуляйпільським районним судом Запорізької про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки усіх його видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В період з 22.02.2016 року по 08.11.2016 року заявник працював водієм транспортних засобів в ТОВ ТВК «УПГ», що підтверджується записом у трудовій книжці у графі відомості про роботу.

12.12.2016 року до відділу державної виконавчої служби надійшов лист, в якому повідомлялось що заявник звільнився з роботи у ТОВ ТВК «УПГ» за згодою сторін з 08.11.2016 року і аліменти з нього не були утримані, що підтверджується копією листа товариства.

Заборгованість по аліментам заявника як боржника станом на 28.02.2018 року становить 68219,63 грн., що підтверджується копією постанови.

19.03.2018 року державним виконавцем Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Налапком О.П. винесено постанову про тимчасове обмеження боржника - заявника у справі у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості із сплати аліментів.

20.12.2018 року щодо заявника був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №219989 за те, що 20.12.2018 року о 07 годині 04 хвилині в м. Харків по вул. Сумська водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, належним ТОВ «Радіозбут сервіс», коли відносно нього встановленого тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.126 КУпАП, що підтверджується копією протоколу про адміністративне правопорушення.

08.02.2019 року заявник звернувся з заявою до Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про скасування цієї постанови, посилаючись на те, що про наявність постанови він дізнався 20.12.2018 року, коли був зупинений поліцейським, так як постанову за місцем реєстрації не отримував, він постійно працює водієм-експедитором, на даний час не працевлаштований, так як має тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами, посилаючись на п.1 ч.10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» прохав скасувати постанову державного виконавця, що підтверджується копією заяви.

08.02.2019 року заявник звернувся з заявою до Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про направлення йому копії постанови державного виконавця про тимчасове обмеження його у праві керування транспортними засобами, що підтверджується копією його заяви.

23.03.2019 року заявник отримав копії документів, в тому числі і копію постанови державного виконавця Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надано ОСОБА_6 про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, що підтверджується підписом заявника у відповіді державного виконавця.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Правовідносини, які склалися між заявником та посадовою особою, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Суд першої інстанції правильно вважав, що дане застереження не може бути прийнято до уваги судом при вирішенні цієї справи не тільки тому, що державному виконавцю при винесенні постанови не було відомо про існування обставин, передбачених ч.10 ст.71 Законом України «Про виконавче провадження», які забороняють йому виносити постанову при наявності цих обставин, а тому, що заявник не довів суду, що він був позбавлений основного законного джерела засобів для існування, так як на момент винесення постанови офіційно не працював, а тому не мав законного джерела засобу для існування.

Відповідно до ч. 9 п. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла до 07.03.2018 року) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що державний виконавець при винесенні постанови щодо обмеження прав боржника за виконавчим провадженням діяв відповідно до ч.9 п.2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції яка діяла до 07.03.2018 року), так як сукупний розмір заборгованості заявника зі сплати аліментів станом на 28.02.2018 року перевищував суму відповідних платежів за шість місяців та становив 68219,63 грн., що підтверджується копією постанови.

Крім того, доводи заявника щодо бездіяльності державного виконавця щодо нерозгляду та неприйняття рішення за його заявою про скасування постанови про обмеження у праві керування транспортними засобами спростовуються відповіддю державного виконавця та підписом заявника про отримання копії постанови.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що державний виконавець діяв правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що увесь трудовий стаж ОСОБА_1 за період з 03.09.2007 року по 08.11.2016 року складається виключно як водія транспортних засобів на 9 (дев`яти) різних підприємствах (трудова книжка, копія а.с. 11-12), на сьогодні він має можливість влаштуватись на роботу лише за цією спеціальністю (водія) (направлення служби зайнятості на працевлаштування на посаду водія до ТОВ «ВЕЛЬТУМ-ЗАПОРІЖЖЯ»;ТОВ «АРТ АВТОГАЗ»; ТОВ «АВАНГАРД-ІНВЕСТ», ПрАТ «АТП АВТОБУДМОНТАЖ», ПАТ «ЗАПОРІЖНЕРУДПРОМ», копії а.с. 13-16), він бажає це зробити офіційно і знов мати законне джерело засобу для існування, з якого сплачувати у тому числі аліменти за вищезазначеним виконавчим листом у даному виконавчому провадженні, а тому скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у цій справі при вищевикладених обставинах не порушить прав стягувача, дитини, а навпаки, забезпечить ефективний спосіб захисту прав останніх (ст. 5 ч. 2 ЦПК України).

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у цій справі не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця з таким самим поданням у подальшому у разі не працевлаштування боржника на роботу водієм офіційно та виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність застосування цього заходу.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково; ухвалу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 травня 2019 року у цій справі слід скасувати в частині відмови скасувати постанову державного виконавця Налапко О.П. від 19.03.2018 року ВП №48375552 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами; ухвалити у цій частині нове судове рішення; скасувати постанову державного виконавця Налапко О.П. від 19.03.2018 року ВП №48375552 про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами; в іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 21 травня 2019 року у цій справі скасувати в частині відмови скасувати постанову державного виконавця Налапко О.П. від 19.03.2018 року ВП №48375552 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Скасувати постанову державного виконавця Налапко О.П. від 19.03.2018 року ВП №48375552 про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 05.09.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Подліянова Г.С.Кухар С.В.