ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 234/14392/16-ц

провадження № 61-32971 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі - Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Хрестівка Донецької області, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 ,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 червня 2017 року в складі судді Михальченко А. О. та рішення апеляційного суду Донецької області від 14 вересня 2017 року в складі колегії суддів Санікової О. С., Жданової В. С., Канурної О. Д.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Хрестівка Донецької області, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , і просили визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 членами родини ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків та виробництві та професійних захворювань України в м. Кіровське Донецької області на користь ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 491 128,20 грн, тобто по половині суми одноразової допомоги.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зазначали, що вони є батьками ОСОБА_5 , 1978 року народження, який працював робочим шахти підземної професії з повним робочим днем під землею на шкідливих роботах, у шкідливих умовах праці під впливом шкідливих факторів виробничого середовища ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу» та загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 при виконанні своїх трудових обов`язків.

Позивачі зазначають, що на момент смерті ОСОБА_5 він був розлучений і з 2008 року проживав разом із ними однією сім`єю, а тому вони як батьки, які мешкали з сином однією сім`єю, мають право на отримання одноразової допомоги.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 01 червня 2017 року позов задоволено частково, встановлено факт спільного проживання однією сім`єю, як батьків, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з сином ОСОБА_5 у період із 2008 року по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто з Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кіровське Донецької області на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/3 частині суми одноразової допомоги сім`ї потерпілого ОСОБА_5 , в зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 на виробництві внаслідок нещасного випадку, в розмірі по 327 418,8 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що факт спільного проживання однією сім`єю, як батьків ОСОБА_1 і ОСОБА_2 із сином ОСОБА_5 в період із 2008 року по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується належними доказами, а тому відповідно до пункту 7 статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»» в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, позивачі мають право на отримання одноразової допомоги.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 14 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відхилено, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Хрестівка Донецької області задоволено, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказане судове рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі позивачі просять скасувати оскаржувані судові рішення як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

Заперечення/відзив на дану касаційну скаргу від інших учасників справи до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу», працюючи виконуючим обов`язки гірничого майстра.

ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання своїх трудових обов`язків з ОСОБА_5 стався нещасний випадок, внаслідок якого він загинув.

Із 28 квітня 2001 року по 14 листопада 2006 року ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилася донька - ОСОБА_4 .

Відповідно до постанови Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Кіровське від 27 листопада 2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 як особам, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого, призначені щомісячні страхові виплати.

Згідно з актом від 28 листопада 2014 року, підписаним головою ОСББ «Комунальник» житлових будинків № 9, 17 мікрорайону Гірницький (м. Кіровське), ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом із 2008 року і вели спільне господарство до дня смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Акт виданий у період, коли на території міста Кіровське органи державної влади України не здійснювали свої повноваження.

Пояснення допитаних судом першої інстанції свідків не містять безспірних доказів спільного проживання однією сім`єю позивачів з сином.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскаржуване рішення апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно зі статтею 57 ЦПК України в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі статтею 58 ЦПК України в указаній редакції належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 60 ЦПК України в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами ті іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як на доказ, який підтверджує факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із ОСОБА_5 , позивачі посилалися на акт від 28 листопада 2014 року, підписаний головою ОСББ «Комунальник» житлових будинків № 9, 17 мікрорайону Гірницький (м. Кіровське), відповідно до якого ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом із 2008 року і вели спільне господарство до дня смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Указаний акт виданий в період, коли на території міста Кіровське органи державної влади України не здійснювали свої повноваження, тому зазначений документ визнаний апеляційним судом неналежним доказом на підтвердження факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, правильним є висновок апеляційного суду про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачі не надали інших належних і допустимих доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю.

За змістом статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, страхові виплати, які Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку складаються, зокрема, зі страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Пунктом 7 статті 34 цього закону встановлено, що в разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім`ї повинен бути не меншим за п`ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Відповідно до статті 33 указаного закону в разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсії в зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилась протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Згідно з підпунктами 1.2, 6.1.4, 6.1.8 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року, в разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які мають на це право, зокрема, одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого.

Оскільки позивачі не надали належних і допустимих доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю, вони не мають права на отримання відповідної одноразової допомоги, а тому обґрунтованим є висновок апеляційного суду про відсутність правових підстав для задоволення позову в даній справі.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук