УХВАЛА

"09" вересня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Чередник В.Є.

за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу 953/17535/19 (6/953/243/19) за поданням державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Виглазової Наталі Сергіївна про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ :

05.09.2019 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане подання, в якому державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта, ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов`язань, покладених на неї.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває: виконавче провадження №59228739 з примусового виконання виконавчого листа №644/5936/18 від 16.04.2019 року Орджонікідзевського районного суду м. Харків про стягнення з Нажім ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 53003,80 грн. 29.05.2019 державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом для відома та виконання. З метою забезпечення виконання рішень суду, державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, яку надіслано для виконання до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження та для відома сторонам. Згідно витягу з автоматизованої системи НАІС за боржником не зареєстровані автотранспортні засоби. 05.06.2019 до відділу надійшла заява стягувача про обмеження боржника у праві виїзду за кордон. 06.06.2019 виходом державного виконавця за адресою м. Харків АДРЕСА_1 Студентська, 4, к. 312 встановлено, що боржник за вказаною адресою з квітня 2019 року не мешкає. На теперішній час боржником борг не сплачено. Згідно відповіді Державної прикордонної служби України, боржник Нажім Сукейна 28.06.2019 виїхала за межі України. Враховуючи невиконання ОСОБА_1 ОСОБА_2 зобов`язань, покладених судом, є підставою для обмеження виїзду її за межі України, у зв`язку з чим державний виконавець звернулась до суду з даним поданням.

В судове засідання державний виконавець не з`явилась, в поданні, зокрема, зазначено, про проведення розгляду справи про обмеження права для виїзду за межі України боржника Нажім ОСОБА_2 без участі представника Київського ВДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області.

Згідно положень ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Суд, вивчивши доводи подання, перевіривши матеріали справи, вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

На примусовому виконанні Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження ВП№59228739 з примусового виконання виконавчого листа №644/5936/18 виданого Орджонікідзевським районним судом м.Харкова 16.04.2019 р. про стягненн з Нажім ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 53 003,80 грн.

29.05.2019 р. державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Виглазовою Н.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Копію вказаної постанови було направлено боржнику, однак відомостей щодо отримання Нажім ОСОБА_5 постанови про відкриття виконавчого провадження суду не надано.

30.05.2019 р. державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Виглазовою Н.С. винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить Нажім ОСОБА_2 , 08.04.1995, м. АДРЕСА_2 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 53003,80 грн.

Згідно відповіді автоматизованої системи «НАІС» за боржником на праві власності автотранспортні засоби не зареєстровані.

06.06.2019 р. державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Виглазовою Н.С. складено акт державного виконавця, згідно якого виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_3 , 4, к.312 встановлено зі слів власника житла боржник з квітня 2019 за вказаною адресою не мешкає.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, громадянка Марокко ОСОБА_6 28.06.2019 виїхала за межі України.

Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" :

іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;

іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні;

іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом;

іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку;

іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом.

Порядок виконання рішень щодо іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб визначено статтею 77 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII), якою встановлено, що під час під час виконання рішень стосовно іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб, які відповідно проживають (перебувають) чи зареєстровані на території України або мають на території України власне майно, яким володіють самостійно або разом з іншими особами, застосовуються положення цього Закону.

У разі невиконання зазначеними в частині першій цієї статті особами рішень виконавець звертається до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону з поданням про заборону в`їзду в Україну чи видворення за межі України таких осіб відповідно до Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Статтею 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до ч. 5 ст 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

«Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В листі Верховного Суду України "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" викладено правову позицію стосовно того, що на момент звернення до суду з таким поданням факт ухилення боржника від виконання зобов"язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об"єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження; а поняття "ухилення від виконання зобов"язань" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов"язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов"язок повністю або частково у нього є реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об"єктивні обставини.

У зв"язку із вищевикладеним про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов"язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов"язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Крім того, за положенням ч. 2 ст. 12 ЦПК України щодо змагальності, наявність вини та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Статтею 33 Конституції України регламентовано, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права в`їзду в Україну та виїзду з України іноземців та осіб без громадянства встановлений Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ст.. 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, мають право у встановленому порядку вільно залишити територію України, крім випадків, встановлених законом. Виїзд з України іноземця або особи без громадянства може бути за рішенням суду тимчасово відкладено до виконання ним майнових зобов`язань перед фізичними та юридичними особами в Україні, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. За наявності підстав, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежується право виїзду з України.

За ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод ратифікованою законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобіганню злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до Конституції України обмеження пересування громадянину є одним з найсуворішим заходом впливу на особу, що умисно ухиляється від виконання судового рішення.

Для вирішення питання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника згідно до вказаних норм законів необхідними елементами є не тільки наявність у нього невиконаного зобов`язання, а також доведеність факту свідомого ухилення від виконання такого зобов`язання.

У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Наявність умислу (чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково) та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали подання, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши надані належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи приходить до висновку, що матеріали справи не містять достатніх даних, що ОСОБА_6 отримувала документи з виконавчої служби, а факти наведені державним виконавцем не свідчать про ухилення боржника від виконання рішення суду, факт умисного ухилення боржника від виконання рішення суду є недоведеним, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити

На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 124, 129 Конституції України, ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст.1, 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст..12, 81, 263, 441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Виглазової Наталі Сергіївна про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Нажім ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що він не позбавлений права в процесі виконавчого провадження на повторне звернення до суду зі спірного питання у випадку вжиття передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо встановлення факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, та наміру боржника вибути за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018

Суддя Чередник В.Є.