Номер провадження: 22-ц/813/3989/19
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 22 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , звернулися до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу (далі КЕВ) міста Одеси, по якому просили:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Відповідача - КЕВ м. Одеси щодо не застосування та відмови у застосуванні 75% пільгової знижки при здійсненні розрахунку для оплати за спожиті комунальні послуги, а саме: електроенергію та вивіз сміття з 14 липня 2015 року в межах норм, передбачених чинним законодавством.

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Відповідача - КЕВ м. Одеси щодо не здійснення та відмови у здійсненні перерахунку нарахування за спожиту електроенергію та вивіз сміття за період з 14 липня 2015 року по серпень 2018 року з урахуванням 75% пільгової знижки та переплати, яка виникла внаслідок оплати Позивачем - ОСОБА_1 рахунків за комунальні послуги, які були складені та видані для оплати службовими особами КЕВ м. Одеси за вказаний період без урахування зазначеної пільгової знижки.

- визнати протиправними дії (бездіяльність) Відповідача - КЕВ м. Одеси щодо застосування тарифів для населення, яке мешкає в багатоквартирних будинках та розраховується по загальному методу обліку, при здійсненні нарахувань Позивачу - ОСОБА_1 за спожиту електроенергію до 13.04.2016 року (до часу встановлення індивідуального електролічильника).

- зобов`язати КЕВ м. Одеси здійснити перерахунок нарахування (заборгованості) Позивача - ОСОБА_1 за спожиту електроенергію за період з 14.07.2015 року по 13.04.2016 року із застосуванням тарифів на електроенергію, що відпускається гуртожиткам (які підпадають під визначення «населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи»), що розташовані в будинках, обладнаних у встановленому порядку кухонними електроплитами, які затверджені постановами Національної комісії, що здійснює державного регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 23.04.2012 р. № 497 та від 26.02.2015 р. №220.

- зобов`язати КЕВ м. Одеси здійснити перерахунок нарахування (заборгованості) Позивача - ОСОБА_1 за спожиту електроенергію за період з 14.07.2015 року до 31.12.2017 року в межах норм передбачених законодавством абзацом 3 підпунктом 6 пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» та з урахуванням переплати, яка виникла внаслідок невірного застосування службовими особами КЕВ м. Одеса цін тарифів та пільгової норми споживання.

- зобов`язати КЕВ м. Одеси здійснити перерахунок нарахування (заборгованості) Позивача - ОСОБА_1 за спожиту електроенергію за період з 01.01.2018 року в межах норм передбачених законодавством абзацом 3 підпунктом 7 пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» та з урахуванням переплати, яка виникла внаслідок невірного застосування службовими особами КЕВ м. Одеси цін/тарифів та пільгової норми споживання.

- зобов`язати КЕВ м. Одеси здійснити перерахунок нарахування (заборгованості) Позивача - ОСОБА_1 за вивезення твердих побутових відходів, за період з 14.07.2015 року в межах норм передбачених законодавством підпунктом 8 пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» та з урахуванням переплати, яка виникла внаслідок невірного застосування службовими особами КЕВ м. Одеси цін/тарифів та пільгової норми споживання.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та разом із дружиною ОСОБА_2 проживає, у кімнаті АДРЕСА_1 , загальною площею 34,00 квадратних метрів на підставі відповідного службового ордеру та отримують комунальні послуги на підставі Договору № 200 від 11.12.2013 р. «Про надання житлово-комунальних послуг», укладеного між позивачем ОСОБА_1 і КЕВ м. Одеси, який є балансоутримувачем зазначеної будівлі (відомчого житла) та виконавцем, згідно умов договору.

На час поселення вказана кімната №220 службового гуртожитку мала централізоване холодне електро-, тепло- та водопостачання, мала місце для підключення стаціонарної електроплити, та не мала засобів обліку електроенергії та водопостачання.

Виставлення рахунків за спожиті комунальні послуги протягом усього часу проживання позивача здійснювалось за загальними засобами обліку, доступ до яких він не мав та облік спожитих комунальних послуг ведеться Відповідачем - КЕВ м. Одеси.

Для обліку спожитої електроенергії на вході в приміщення, де позивач проживає, 13.04.2016 р. було встановлено електричний лічильник. Оплата за спожиті комунальні послуги здійснюється позивачем на підставі рахунків, які складались та видавались для оплати ОСОБА_3 - завідуючою гуртожитками Відповідача - на розрахунковий рахунок, вказаний Відповідачем.

У липні 2015 р. Позивач отримав статус «учасника бойових дій» та 14.07.2015р. відомості внесено до персоніфікованого обліку Єдиного державного автоматизованого реєстру пільговиків, про що видано відповідну довідку Управлінням соціального захисту населення.

В липні 2015р. Позивачем подано відповідну заяву Відповідачу з копіями документів, якими підтверджується право на 75% пільгову знижку з квартирної плати та плати за житлово-комунальні послуги для учасника бойових дій.

Крім того, не погодившись з рахунками, у яких не була застосована 75% пільгова знижка щодо електроенергії та вивозу побутового сміття, Позивачем подано заяву Відповідачу, в якій поставлено вимогу здійснити перерахунок з урахуванням 75% пільгової знижки та вже здійснених платежів, при яких така пільга Відповідачем не була застосована.

Однак, Відповідач безпідставно відмовив йому в застосуванні пільгової знижки та здійсненні перерахунку.

Позивач також посилався на те, що рахунки за комунальні послуги, які виставлялись Відповідачем протягом усього часу його проживання складались з порушенням вимог ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тобто у рахунках Відповідач вказував лише перелік житлово-комунальних послуг та суми до оплати, без зазначення структури ціни (тарифу), норми споживання, порядку формування розрахунку.

Разом із цим, порівнявши суми виставлені Відповідачем для оплати за електроенергію Позивач встановив, що до встановлення індивідуального електричного лічильника, Відповідач застосовував тариф для населення, яке мешкає в багатоквартирних будинках та розраховується по загальному методу обліку.

Оскільки, Відповідач до встановлення індивідуального електролічильника, повинен був застосовувати тариф для гуртожитків, то позивач просив його позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2018 року упозов було задоволено частково.

Зобов`язано КЕВ м. Одеси здійснити перерахунок нарахування (заборгованості) Позивача - ОСОБА_1 за спожиту електроенергію за період з 14.07.2015 року по 13.04.2016 року із застосуванням тарифів на електроенергію, що відпускається гуртожиткам (які підпадають під визначення «населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи»), що розташовані в будинках, обладнаних у встановленому порядку кухонними електроплитами, які затверджені постановами Національної комісії, що здійснює державного регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 23.04.2012 р. № 497 та від 26.02.2015 р. №220.

Зобов`язано КЕВ м. Одеси здійснити перерахунок нарахування (заборгованості) Позивача - ОСОБА_1 за спожиту електроенергію за період з 14.07.2015 року до 31.12.2017 року в межах норм передбачених законодавством абзацом 3 підпунктом 6 пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» та з урахуванням переплати, яка виникла внаслідок невірного застосування службовими особами КЕВ м. Одеси цін тарифів та пільгової норми споживання.

Зобов`язано КЕВ м. Одеси здійснити перерахунок нарахування (заборгованості) Позивача - ОСОБА_1 за спожиту електроенергію за період з 01.01.2018 року в межах норм передбачених законодавством абзацом 3 підпунктом 7 пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» та з урахуванням переплати, яка виникла внаслідок невірного застосування службовими особами КЕВ м. Одеси цін/тарифів та пільгової норми споживання.

Зобов`язано КЕВ м. Одеси здійснити перерахунок нарахування (заборгованості) Позивача - ОСОБА_1 за вивезення твердих побутових відходів, за період з 14.07.2015 року в межах норм передбачених законодавством підпунктом 8 пункта 3 постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» та з урахуванням переплати, яка виникла внаслідок невірного застосування службовими особами КЕВ м. Одеси цін/тарифів та пільгової норми споживання.

У задоволенні решти вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі КЕВ м. Одеси ставить питання про скасування вищевказаного рішення, та просить постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем та разом з дружиною ОСОБА_2 проживає, у кімнаті АДРЕСА_2 , загальною площею 34,00 квадратних метрів, на підставі відповідного службового ордеру. Позивачі отримують комунальні послуги на підставі договору № 200 від 11.12.2013 р. «Про надання житлово-комунальних послуг», укладеного між ОСОБА_2 та КЕВ м. Одеса (далі Договір), який згідно умов Договору є балансоутримувачем зазначеної будівлі (відомчого житла) та виконавцем.

Згідно п.2 умов вищевказаного Договору КЕВ м. Одеси забезпечує організацію і надає ОСОБА_4 комунальні послуги, а ОСОБА_4 ці послуги сплачує, згідно тарифів та послуг, які вказані в п.3 Договору, який на даний час є діючим

У липні 2015 р. ОСОБА_1 отримав статус «учасника бойових дій», що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 . У відповідності до ст. ст. 8, 13 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1,3, 12, і 5 Закону України «Про збройні Сили України» КЕВ м. Одеси є військовою державною структурою (установою), призначеною для квартирно-експлуатаційного забезпечення діяльності військових формувань Збройних Сил України.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що на час укладення Договору № 200 від 11.12.2013 р. «Про надання житлово-комунальних послуг», у приміщенні, яке надано для проживання Позивачам, були відсутні прилади обліку енергоносіїв, тепла та води.

Відповідно до п.п. 2.1. та 3.1. вищевказаного Договору Відповідач, будучи балансоутримувачем, виконавцем та постачальником житлово-комунальних послуг за Договором, повинен забезпечувати організацію і надання Позивачу, як споживачу послуги за тарифами визначеними Договором.

За змістом п.п. 4.2, 4.5. Договору, платежі повинні вноситись споживачем (Позивачем) на рахунок Відповідача відповідно до діючих на момент оплати тарифів та фактичного об`єму спожитих послуг. Плата за надані послуги з електропостачання та при наявності приладів обліку справляється згідно їх показів. Пунктом 4.6. Договору передбачено, що у разі зміни вартості послуг Відповідач повідомляє про це споживача (Позивача).

Як вбачається з матеріалів справи, індивідуальний електролічильник на вході в приміщення, де проживають позивачі, встановлено 13.04.2016 року.

На час укладання Договору тарифи комунальних послуг становили: з утримання будинків та прибудинкової території - 2,5 грн./м.кв.; з опалення -6,15 грн./м.кв.; з централізованого холодного водопостачання - 2,736 грн./м.куб.; з водовідведення - 1,728 грн./м.куб.; з електропостачання - 0,3648 грн./квт г; з вивезення ТВП - 3,70 грн. на одного мешканця.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося відповідачем, протягом періоду з грудня 2013 р. по квітень 2016 р. (тобто до встановлення індивідуального електролічильника) за спожиту електроенергію Відповідач виставляв рахунки Позивачу за загальним розрахунковим засобом обліку за тарифами для населення.

Проте, відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» пунктів 9 та 19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, споживання електричної енергії без засобів обліку не допускається. Розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку.

У відповідності до повідомленням Південного РЕМ ПАТ «ЕК «Одесаобленерго» від 18.04.2017 р. №130/03-387, яке постачає електроенергію за договором з Відповідачем, при виставленні рахунків за поставлену до військового містечка № НОМЕР_2 електроенергію, застосовуються тарифи на електроенергію, що відпускається гуртожиткам (які підпадають під визначення «населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку»), які затверджені постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг.

Кім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність з чинним законодавством, наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737 затверджено «Інструкцію про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями».

Так, військовослужбовці офіцерського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі, та особи, звільнені з військової служби в запас або відставку, які залишились перебувати на квартирному обліку у гарнізонах ЗС України і проживають у казармах та переобладнаних будівлях, компенсують військовій частині вартість отриманих ними комунальних послуг і спожитих енергоносіїв за тарифами для населення. У разі відсутності приладів обліку енергоносіїв, тепла та води у договорі відображаються норми їх споживання, як для гуртожитку в цьому населеному пункті».

Таким чином, протягом з грудня 2013 р. по квітень 2016 р., за відсутності приладів обліку електроенергії при розрахунку спожитих комунальних послуг (з електроенергії) відповідно до вимог п.п. 6.1., 6.2. «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом МО України від 30.11.2011 № 737, Відповідач - КЕВ м. Одеса при виставленні рахунків Позивачу повинен був застосовувати тарифи на електроенергію, що відпускається гуртожиткам (які підпадають під визначення «населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи»).

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зобов`язати Відповідача - КЕВ м. Одеси здійснити перерахунок нарахування за спожиту електроенергію за період з липня 2015 року по квітень 2016 року із застосуванням тарифів на електроенергію, що відпускається гуртожиткам (які підпадають під визначення «населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи»), що розташовані в будинках, обладнаних у встановленому порядку кухонними електроплитами, затверджені постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 23.04.2012 р. № 497, від 26.02.2015 р. №220, та на розмір переплати за вказаний період вартості послуг з електропостачання, внаслідок застосування Відповідачем завищеного тарифу, зменшити розмір поточних розрахунків з електропостачання.

Крім того, відповідно до вимог статті 69 ЖК України пільги по квартирній платі та платі за комунальні послуги встановлюються законодавством. У відповідності до вимог п.п. 4-6 ст. 12 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач ОСОБА_1 має право на 75% пільгову знижку плати за користування житлом (квартирна плата), користування комунальними послугами (електроенергією та іншими послугами, які надаються учасникам бойових дій (учасникам АТО) та членам їх сімей, що проживають разом з ними, починаючи з 15.08.2016 року.

Витрати державних органів, органів місцевого і регіонального самоврядування, підприємств, установ і організацій (далі - організації), пов`язані з наданням пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», покриваються місцевими фінансовими органами на підставі розрахунків, поданих організаціями шляхом перерахування коштів на їх рахунки в установах банків.

Пільги, передбачені зазначеним Законом, надаються організаціями за рахунок власних коштів з наступним відшкодуванням їх з бюджету за встановленими нормами у погоджені з фінансовими органами терміни. Відшкодування організаціям витрат, пов`язаних з наданням пільг, фінансові органи провадять за рахунок коштів місцевих бюджетів на підставі перевірених ними розрахунків, поданих організаціями.

Організації в установленому порядку подають фінансовому органу за місцем їх знаходження платіжне доручення на погоджену загальну суму витрат у чотирьох примірниках. Перший примірник доручення підписується керівником або заступником і головним бухгалтером фінансового органу і скріплюється печаткою. Три примірники доручення подаються в установу банку.

Четвертий примірник платіжного доручення і розрахунок до нього залишаються у фінансовому органі, який веде облік відшкодування зазначених витрат. Видатки, пов`язані з наданням пільг, відображаються в обліку виконання місцевого бюджету у розділі 207 параграфа 11 «Пільги учасникам війни» Класифікації доходів і видатків державного і місцевих бюджетів».

Відповідно до пунктів 6, 7, 8 частини 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 р. №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування»: установлено соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги, а саме:

п. 6): для користування послугами з електропостачання (до 31.12.2017р.) в житлових приміщеннях (будинках):

(абзац 3) обладнаних стаціонарними електроплитами, за відсутності централізованого постачання гарячої води - 150 квт на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 квт на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства), але не більш як 270 квт на місяць;

(абзац 4): не обладнаних стаціонарними електроплитами, за наявності централізованого постачання холодної води та за відсутності централізованого постачання гарячої води та газових водонагрівальних приладів - 120 квт на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 квт на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства), але не більш як 240 квт на місяць;

п. 7): для користування послугами з електропостачання (з 01.01.2018) у житлових приміщеннях (будинках):

(абзац 3): обладнаних стаціонарними електроплитами, за відсутності централізованого постачання гарячої води - 130 квт на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 квт на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства) на житлове приміщення (будинок), але не більш як 250 квт на місяць;

(абзац 4): не обладнаних стаціонарними електроплитами, за наявності централізованого постачання холодної води та за відсутності централізованого постачання гарячої води та газових водонагрівальних приладів -100 квт на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 квт на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства) на житлове приміщення (будинок), але не більш як 220 квт на місяць;

п. 8): користування послугами з вивезення твердих побутових відходів - 0,4167 куб. метра на одну особу на місяць; рідких побутових відходів 0.6 куб. метра на одну особу на місяць.

Відповідно до п.п. 2.1. та 3.1. Договору № 200 від 11.12.2013 г «Про надання житлово-комунальних послуг», Відповідач, як виконавець та постачальник житлово-комунальних послуг за договором, забезпечує організацію і надає Позивачу та членам його сім`ї, як споживачу послуги за тарифами визначеними Договором.

Відповідно до вимог Бюджетного кодексу України витрати на пільгове зниження плати за житлово-комунальні послуги, на яке згідно із законодавством України мають право військовослужбовці та члени їх сімей, пенсіонери з числа військовослужбовців, до яких відноситься Позивач, здійснюються за рахунок бюджетних асигнувань на функціонування цих бюджетних установ, якою саме є Відповідач.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку про те, що при фактичному обладнанні житлового приміщення та будинку стаціонарними електроплитами для визначення пільгової норми споживання електроенергії відповідно до ст. ст.5 та 9 Закону України «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», слід застосовувати вимоги абзацу 3 підпункту 6 пункту 3 та абзацу 3 підпункту 7 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014 року «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування».

Відповідно до цих стандартів до 31.12.2017 р. громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги на оплату житлово-комунальних послуг, установлено соціальну норму для оплати за користування послугами з електропостачання в житлових приміщеннях (будинках) обладнаних стаціонарними електроплитами, за відсутності централізованого постачання гарячої води - 150 квт на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 квт на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства), але не більш як 270 квт на місяць. З 01.01.2018 р. - 130 квт на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 квт на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства) на житлове приміщення (будинок), але не більш як 250 квт на місяць.

Крім того, для визначення пільгової норми за користування послугами з вивезення твердих побутових відходів Відповідач повинен застосовувати підпункт 8 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 409 від 06.08.2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», відповідно до якої: користування послугами з вивезення твердих побутових відходів - 0,4167 куб. метра на одну особу на місяць.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Позивач має право на отримання 75% пільгової знижки по квартирній платі та спожитим житлово-комунальним послугам відповідно до вимог законодавства. В свою чергу, Відповідач, не надаючи такі пільги виробникам комунальних послуг та до управління соціального захисту населення, фактично позбавив Позивача пільг, на які він має право відповідно до п.п. 4-6 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05.09.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра