Ухвала

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 321/1179/16-ц

провадження № 61-28974св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 , фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 про визнання дій неправомірними, визнання недійсними наказів про звільнення, зобов`язання змінити формулювання підстав звільнення, стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги і середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 27 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 11 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 27 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11 жовтня 2017 року позови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано незаконним наказ фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 № 12 від 01 серпня 2016 року про звільнення ОСОБА_1 з посади продавця в частині формулювання причин звільнення.

Змінено формулювання причин звільнення ОСОБА_1 , викладених в наказі фізичної особи - підприємцяОСОБА_5 № 12 від 01.08.2016 року, із «звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу)» на «звільнення на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням».

Стягнуто з фізичної особи - підприємцяОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Визнано незаконним наказ фізичної особи - підприємцяОСОБА_5 . № 14 від 01.08.2016 року про звільнення ОСОБА_2 з посади продавця в частині формулювання причин звільнення.

Змінено формулювання причин звільнення ОСОБА_2 , викладених в наказі фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 № 14 від 01.08.2016 року, із «звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу)» на «звільнення на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням».

Стягнуто з фізичної особи - підприємцяОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 на рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Визнано незаконним наказ фізичної особи - підприємцяОСОБА_5 . № 13 від 01.08.2016 року про звільнення ОСОБА_3 з посади продавця в частині формулювання причин звільнення.

Змінено формулювання причин звільнення ОСОБА_3 , викладених в наказі фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 № 13 від 01.08.2016 року, із «звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу)» на «звільнення на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням».

Стягнуто з фізичної особи - підприємцяОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн. У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Визнано незаконним наказ ФОП ОСОБА_6 № 7 від 01.08.2016 року про звільнення ОСОБА_4 з посади продавця в частині формулювання причин звільнення.

Змінено формулювання причин звільнення ОСОБА_4 , викладених в наказі фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 № 7 від 01.08.2016 року, із «звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу)» на «звільнення на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням».

Стягнуто з фізичної особи - підприємцяОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн. У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені судові рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу буде призначено колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті

34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 , фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 про визнання дій неправомірними, визнання недійсними наказів про звільнення, зобов`язання змінити формулювання підстав звільнення, стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги і середнього заробітку за час затримки розрахунку, стягнення моральної шкоди, призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному

веб-порталі судової влади України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк