Справа № 562/2413/18
"20" серпня 2019 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області під головуванням судді Мички І.М., за участю секретаря судового засідання Кондратюк Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок пошкодження майна
Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок пошкодження майна . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно договору купівлі - продажу транспортного засобу №6329/17/005507 від 15.11.2017 року, укладеного між ним та ТОВ «Бімер», яке діяло як комісіонер в інтересах та за дорученням ОСОБА_3 , ним було придбано автомобіль марки RENAULT 19,1990 року випуску, д.н. НОМЕР_1 . Реєстрація придбаного автомобіля позивач мав намір здійснити наступного дня. В цей же день, 15.11.2017 року ОСОБА_2 попросив позивача надати йому у користування на один день вище вказаний автомобіль для власних потреб. На прохання відповідача , позивач надав йому у тимчасове користування вище вказаний автомобіль, а також свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу. Близько 22. 00 год. відповідач повідомив позивачу , що він керуючи наданим позивачем автомобілем марки RENAULT 19,1990 року випуску, д.н. знак НОМЕР_2 по вул. Небесної Сотні в м. Рівне, допустив зіткнення з автомобілем FIAT DUCANO державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок чого ОСОБА_2 отримав легкі тілесні ушкодження , а транспортні засоби механічні пошкодження.
Постановою слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області від 11.01.2018 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 було закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.286 КК України при цьому, при цьому матеріали було передано до Здолбунівського районного суду Рівненської області для розгляду питання притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.
До закриття провадження по справі 22.11.2017 року належний позивачу автомобіль був повернений, як власнику з спеціального майданчика тимчасового утримання транспортних засобів.
В квітні 2018 року йому стало відомо , що постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12.04.2018 року провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП було закрите в зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
При цьому вказаною постановою суду було встановлено, що винним у ДТП являється відповідач ОСОБА_2 , який порушив п. 16.11 ПДР.
Ще в грудні 2017 року після того як позивачу повернули вище вказаний автомобіль з спеціального майданчика, позивач звернувся до спеціаліста оцінювача з метою встановлення розміру завданої йому матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_5 надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоч про час та дату був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу транспортного засобу №6329/17/005507 від 15.11.2017 року , укладеного між ним та ТОВ2Бімер» ,яке діяло як комісіонер в інтересах та за дорученням ОСОБА_3 , ним було придбано автомобіль марки RENAULT 19,1990 року випуску, д. н. НОМЕР_1 . Реєстрація придбаного автомобіля позивач мав намір здійснити наступного дня. В цей же день, 15.11.2017 року ОСОБА_2 попросив позивача надати йому у користування на один день вище вказаний автомобіль для власних потреб. На прохання відповідача , позивач надав йому у тимчасове користування вище вказаний автомобіль, а також свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу. Близько 22. 00 год. відповідач повідомив позивачу , що він керуючи наданим позивачем автомобілем марки RENAULT 19,1990 року випуску, д. н. знак НОМЕР_2 по вул. Небесної Сотні в м. Рівне , допустив зіткнення з автомобілем FIAT DUCANO державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок чого ОСОБА_2 отримав легкі тілесні ушкодження , а транспортні засоби механічні пошкодження.
Постановою слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області від 11.01.2018 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 було закрито за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч. В квітні 2018 року постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області ОСОБА_2 визнано винним за ст. 124 КУпАП. В грудні 2017 року позивач, після повернення йому автомобіля з спеціального майданчика звернувся до спеціаліста оцінювача з метою встановлення розміру завданої йому матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП. 1 ст.286 КК України , при цьому , при цьому матеріали було передано до Здолбунівського районного суду Рівненської області для розгляду питання притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. До закриття провадження по справі 22.11.2017 року належний позивачу автомобіль був повернений , як власнику з спеціального майданчика тимчасового утримання транспортних засобів.
За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.
Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Тому, витрати, які ОСОБА_1 поніс на оплату послуг оцінювача для визначення розміру шкоди, заподіяної його автомобілю, що підтверджується квитанцією від 04.12.2017 року ПП « ОСОБА_6 » на суму 800,00 грн., а також витрати за оплату за зберігання автомобіля на спеціальному майданчику в РФ ДП МВС України «Інформ - Ресурс» , що підтверджується квитанцією №76 від 22.11.2017 року в сумі 1008 гривень, підлягають також відшкодуванню на користь позивача.
Відповідно до положень ч.3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Щодо стягнення моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП та пошкодження його автомобіля, суд виходить із наступного.
Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
З урахуванням наведеного суд вважає, що позивачу, як власнику пошкодженого транспортного засобу, була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна.
Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості.
Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілих осіб і не повинен призводити до їх збагачення.
Виходячи із засад розумності, поміркованості й справедливості, ураховуючи характер та обсяг моральних страждань, які зазнав позивач у зв`язку із протиправної поведінкою щодо нього та пошкодження його майна, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Згідно вимог ст. ст.133, 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок пошкодження майна - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 який проживає за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір у сумі 704,80 грн.
Відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (підпункт 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України).

С у д д я: