Справа № 308/8309/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Торчинович Н.М., розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст.268 ЦПК України 11.11.2019 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 18 листопада 2019 року.

Позивач - ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позов мотивує тим, що позивач, ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 28 квітня 2012 року зареєстрували шлюб у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 45, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 28 квітня 2012 року.

Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції 16 листопада 2012 року та - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області 11 квітня 2017 року.

Позивач вказує, що причиною: звернення до суду з даною позовною заявою послужило те, що сторони по справі мають різні характери, різні погляди на сімейне життя.

Позивач вказує, що вона втратила до відповідача почуття любові, довіри та поваги. Окрім того ОСОБА_1 ,вказує, що постійні сварки призвели до того, що їх сім`я почала поступово руйнуватися.

В позовній заяві вказано, що питання про розірвання шлюбу позивачем давно і добре обдумане. Продовжувати подальше спільне життя з ОСОБА_2 вона не бажає, та зазначає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їхніх дітей.

ОСОБА_1 , зазначає, що примиритись з відповідачем не бажає, а тому просить суд не надавати подружжю строк для примирення, оскільки такий не дасть бажаного результату.

Як вказано в позові на даний час майновий спір відсутній

Разом з цим, позивач вказує, що ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківського обов`язку, належним чином матеріально не забезпечує спільних дітей, не цікавиться їх духовним та фізичним розвитком. При цьому, ОСОБА_1 , зазначає, що не має змоги забезпечувати матеріально їхніх синів, так як вони підростають і витрати по їх вихованню зростають, а тим більше на даний час вона перебуває у декретній відпустці до 3-х річного віку молодшого сина, так, просить вирішити дане питання у судовому порядку.

Позивач стверджує, оскільки у Відповідача відсутні інші діти, непрацездатні члени сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, хоча, він є працевлаштованим, але при цьому їздить на заробітки й отримує щомісячний дохід у розмірі 1000 дол.США, він взмозі сплачувати аліменти як на утримання дітей так, й на утримання позивача.

З огляду на вказане вище позивач просить: шлюб, зареєстрований між - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у виконкомі Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 28 квітня 2012 року, актовий запис № 45- розірвати. Малолітніх дітей, а саме синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на подальшому проживанні та вихованні при матері - ОСОБА_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце

проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації:

АДРЕСА_2 , ідентифікаційний

номер: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3

аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно на кожного з

дітей, починаючи з дня подачі позову та до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце

проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації:

АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер:

НОМЕР_4 аліменти на моє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1700 гривень

щомісяця і до досягнення малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності. Разом із тим, вказала, про зміну розміру аліментів, які просить стягнути з відповідача на її утримання, з заявленої в позовній заяві суми в 1700 грн. щомісячно на 1000 грн. щомісячно до досягнення малолітнім сином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . трьох років. В іншій частині підтримує позов повністю.

Відповідач, в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Окрім того, вказав, що даний позов про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дітей в сумі по 1500 грн. щомісячно, на кожну дитину та до досягнення дітьми повноліття, а також аліментів в сумі 1000 грн. на утримання ОСОБА_1 щомісячно та до досягнення молодшою дитиною трьох років, визнає в повному обсязі.

Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає за можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали 28 квітня 2012 року шлюб який зареєстровано виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 45, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 28 квітня 2012 року.

Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції 16 листопада 2012 року та - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області 11 квітня 2017 року.

На даний час шлюбні відносини між сторонами припинилися, діти проживають разом із матір`ю. Відповідач участі у виховання дітей не приймає, добровільно матеріально їх не забезпечує. Окрім того, позивач ОСОБА_1 , перебуває у декретній відпустці по догляду за молодшим сином ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані обставини не заперечувались сторонами по справі.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує тільки формально.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Спору щодо місця проживання дітей у позивача та відповідача не має.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , слід розірвати.

Дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити проживати разом з матір`ю - ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу дії ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

Так, позивач просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 , на її користь аліменти на утримання їх спільних синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно на кожного з дітей, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дітьми повноліття. Окрім того, позивач також просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в сумі 1000 грн., оскільки вона перебуває у декретній відпустці по догляду за їх молодшою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним трьох років. Відповідач в цій частині позов визнав, згідно письмової заяви.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 184, Сімейного кодексу України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з матеріального становища дитини, яка не має інших доходів, крім утримання батьків.

При визначенні розміру аліментів, на утримання жінки з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку суд приходить до наступного висновку.

Статтею 84 Сімейний кодекс України встановлено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Так згідно частини 2, 4, 6 даної статті , дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

У частинах 1, 2 ст. 80 СК України зазначається, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей та дружини, суд враховує відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, стан його здоров`я, матеріальне становище відповідача, те, що він офіційно не працевлаштований, та матеріальне становище позивача, визнання позовних вимог відповідачем, а тому вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, тобто загальна сума стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей становить 3000 грн. починаючи із дня пред`явлення позову, а саме з 18.07.2019 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття - підлягають задоволенню.

Окрім того відповідно до ч. 2ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч.6 вказаної норми, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, ст.ст. 84, 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 258, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб укладений 28 квітня 2012 року між позивачем, ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований виконавчим комітетом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 45 - розірвати.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю - ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі по 1500 гривень щомісячно на кожного з дітей, починаючи з 18.07.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (місце

проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації:

АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер:

НОМЕР_4 ) аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця і до досягнення малолітнім сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років починаючи з 18.07.2019 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Фазикош О.В.