Дата документу 05.11.2019 Справа № 331/1504/16-ц
ЗапорізькИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 331/1504/16Головуючий у 1-й інстанції Світлицька В.М.
Пр. № 22-ц/807/54/19Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Крилової О.В.,

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 29 червня 2004 року між ним та ОСОБА_1 був укладений договір позики коштів, згідно із умовами якого ним було передано ОСОБА_1 160000 доларів США, яку вона зобов`язалася повернути у строк до 01.01.2014 року. Грошові кошти в сумі 160000 доларів США відповідач отримала в повному обсязі, що підтверджується договором позики від 29 червня 2004 року. Відповідно до п.3 договору позики, сторонами було досягнуто домовленості, що позика повинна бути повернута не пізніше 1 січня 2014 року.

Зазначав, що він неодноразово звертався до відповідача про добровільну сплату боргу, але до даного часу ОСОБА_1 ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов`язання.

Станом на 08 лютого 2016 року борг за договором позики становить 160000 доларів США, відповідно до інформації Національного Банку України, станом на 08.02.2016 року офіційний курс гривні за 100 доларів США становить 2591,2994 грн. Таким чином, сума боргу станом на 08.02.2016 року становить суму у розмірі 4146080,00 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 29 червня 2004 року в розмірі 4146080 грн. боргу, що становить еквівалент 160000 доларів США за курсом НБУ станом на 08.02.2016 року (дата пред`явлення позову); 262055,06 грн., що становить еквівалент 10112,88 доларів США за курсом НБУ станом на 08.02.2016 року (дата пред`явлення позову) - 3% річних за порушення строків виконання грошового зобов`язання за період з 01.01.2014 року по 08.02.2016 року, моральну шкоду в сумі 50000 грн., а також понесені судові витрати , в тому числі витрати на правову допомогу адвоката.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , заборгованість за договором позики від 29 червня 2004 року в розмірі 4146080 грн. , що становить еквівалент 160 000 доларів США за курсом НБУ станом на 08.02.2016 року (дата пред`явлення позову); 262055, 06 грн., що становить еквівалент 10112,88 доларів США за курсом НБУ станом на 08.02.2016 року (дата пред`явлення позову) - 3% річних за порушення строків виконання грошового зобов`язання за період з 01.01.2014 року по 08.02.2016 року. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , судові витрати в сумі 6890 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає її доводи такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 не з`явились, судом направлялись судові повістки-повідомлення на адреси, зазначені в позові.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Креуз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність позивача ОСОБА_2 .

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Так, предметом спору по вказаній справі є стягнення грошових коштів за договором позики.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046,1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14.

З матеріалів справи вбачається, що за заявою ОСОБА_1 від 08 квітня 2014 року було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15. ч. 4 ст. 190 КК України про намагання ОСОБА_2 заволодіти грошовими коштами шляхом використання підробленого договору позики від 29.06.2004 року, який нею не укладався та не підписувався. Матеріали внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001164 (т. 1 а.с. 43).

Також, вбачається, що в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу жодної експертизи проведено не було, натомість, висновки експертиз проведених в межах кримінальної справи протирічать один одному.

Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяви, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Якщо стосовно цього письмового доказу в судовому засіданні виникнуть сумніви, то, виходячи з характеру матеріально-правового спору та залежно від того, яке значення має наявність у справі такої експертизи, суд повинен роз`яснити особам, які беруть участь у справі, про їх право заявити клопотання про її призначення.

Наведене також зазначено у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 754/6442/16-ц провадження № 61-22663св18.

Під час досудового розслідування за № 0001164 старшим слідчим СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області майором міліції Бібік Н.І. 29 травня 2014 року була винесена постанова про призначення фізико-хімічної експертизи документу та почеркознавчої експертизи.

З висновку № 14074 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами кримінальної справи № 0001164, складеного 04 липня 2014 року вбачається наступне (т. 1 а.с. 67-69).

На дослідження було надано: - оригінал договору-займу від 29.06.2004р. між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ; - експериментальні зразки підпису ОСОБА_1 на 15 аркушах паперу білого кольору формату А-4; - вільні зразки підпису ОСОБА_1 на останній сторінці «Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть громадяни-суб`єкти підприємницької діяльності протягом календарного року» від 11 серпня 2004р.; - умовно-вільні зразки підпису ОСОБА_1 на 9 аркушах.

На вирішення судово-почеркознавчої експертизи поставлене питання:

Ким, ОСОБА_1 чи іншою особою від імені ОСОБА_1 виконаний підпис, який розташовано у графі « ОСОБА_5 » в договорі-займу від 29.06.2004р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .?

Судово-почеркознавчу експертизу проведено судовим експертом Корнієнко О.І.

Також, у висновку № 14074 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами кримінальної справи № 0001164, складеного 04 липня 2014 року зазначено, що вирішити питання «Ким, ОСОБА_1 чи іншою особою від імені ОСОБА_1 виконаний підпис, який розташовано у графі « ОСОБА_5 » в договорі-займу від 29.062004р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .?» не представляється можливим оскільки особливості графічного матеріалу (невисока графічна складність) досліджуваного підпису не дозволили виявити такі ідентифікаційні ознаки підпису, які б у своїй переважній сукупності були б істотними та достатніми для формування якого-або визначеного висновку (т. 1 а.с. 69).

З висновку № 14076 фізико-хімічної експертизи за матеріалами кримінальної справи № 0001164, складеного 15 липня 2014 року вбачається наступне (т. 1 а.с. 60-66).

На дослідження було надано: - оригінал договору-займу від 29.06.2004р. складений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

На вирішення фізико-хімічної експертизи поставлені питання:

1. Чи відповідають давність виконання підписів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які знаходяться у договорі-займу від 29.06.2004р. зазначеній у ньому даті, якщо ні, то в якій період часу були виконані?

2. В який період часу було виконано текст документа договору-займу від 29.06.2004р.?

Дозвіл на пошкодження досліджуваних підписів надано у постанові про призначення експертизи.

Судово-почеркознавчу експертизу проведено судовим експертом Юрченком Є.М.

В процесі досліджування були проведені вирізки фрагментів паперу та штрихів підпису від імені ОСОБА_1 .

Згідно висновку № 14076 фізико-хімічної експертизи за матеріалами кримінальної справи № 0001164, складеного 15 липня 2014 року:

Давність виконання підпису від імені ОСОБА_1 на договорі займу від 29.06.2004 року, укладеному між особами - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , виконано в період січень 2013 року - липень 2013 року. Що не відповідає вказаній в документі даті - 29.06.2004 рік.

Давність виконання підпису від імені ОСОБА_2 не досліджувалась з огляду на те, що за результати дослідження віку підпису від імені ОСОБА_1 було встановлено факт невідповідності давності його нанесення на документ, з метою максимального збереження документа, та для забезпечення можливостей проведення повторних та додаткових експертиз, інші реквізити (текст та підпис) від імені ОСОБА_2 в договорі займу від 26.09.2004 року, укладеному між особами - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не досліджували.

21 січня 2015 року старшим слідчим СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області майором міліції Бібік Н.І. винесена постанова про призначення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів у кримінальному провадженні № 0001164.

З висновку експертів за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів № 2750/2751/15-34/2752/15-32/10499?10460/15-34 складеного 23.06.2015р. вбачається наступне (т. 1 а.с. 78-97).

На дослідження було надано: - оригінал договору-займу від 29.06.2004р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; - експериментальні зразки підпису ОСОБА_1 на 15 арк. паперу білого кольору формату А4; - вільні зразки підпису ОСОБА_1 на 3 арк. формату А4 та книгу обліку доходів на 50 аркушах з вільними зразками підпису ОСОБА_1 ; - умовно-вільні зразки підпису ОСОБА_1 на 9 аркушах.

На вирішення судово-почеркознавчої експертизи поставлене питання:

1. «Ким, ОСОБА_1 чи іншою особою від імені ОСОБА_1 виконаний підпис, який розташовано у графі « ОСОБА_5 » в договорі-займу від 29.06.2004р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .?»

На вирішення судово-технічної експертизи документів поставлені питання:

1. «А. Чи відповідають давність виконання підпису ОСОБА_1 , яка знаходиться у договорі займу від 29.06.2004р. зазначеній в ньому даті, якщо ні, то в якій період часу було здійснено підпис у графі позичальник в договорі позики від 29.06.2004?»

2. «Б . Чи відповідають давність виконання підпису ОСОБА_2 , який знаходиться у договорі займу від 29.06.2004р. зазначеній в ньому даті, якщо ні, то в якій період часу було здійснено підпис у графі позикодавець в договорі позики від 29.06.2004?»

3. «В. В який період часу було виконано текст документа договору-займу від 29.06.2004р.»?

У висновку значиться, що у відповідності з п.п.2.1 та 4.14 Інструкції про призначення проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 08.10.199 №53/5 в порядку експертної ініціативи, експертами вирішувались питання:

1. Яким способом виконані текст та підписи, що підлягають дослідженню у досліджуваному договору займу від 29.06.2004?

2. Яким способом виконана копія договору займу від 29.06.204, надана на дослідження?

3. Чи виготовлена надана на дослідження копія договору займу від 29.06.2004 з оригіналу договору займу від 29.06.2004 року, який надано на дослідження?

4. «Ким ОСОБА_1 чи другою особою від імені ОСОБА_1 виконаний підпис, який розташовано у графі « ОСОБА_5 ОСОБА_1 » в договорі-займу від 29.06.2004р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .?»

5. «А . Чи відповідають давність виконання підпису ОСОБА_1 , яка знаходиться у договорі займу від 29.06.2004р. зазначеній в ньому даті, якщо ні, то в якій період часу було здійснено підпис у графі позичальник в договорі позики від 29.06.2004?»

6. «Б . Чи відповідають давність виконання підпису ОСОБА_2 , який знаходиться у договорі займу від 29.06.2004р. зазначеній в ньому даті, якщо ні, то в якій період часу було здійснено підпис у графі позикодавець в договорі позики від 29.06.2004?»

7. «В. В який період часу було виконано текст документа договору-займу від 29.06.2004р.»?

Проведення експертизи доручено комісії експертів у складі: Посільського О.О., Зайцева Д.М., Гріненко Ж.Г., Родюкової О.С., Прокопенко М.А.

Згідно висновків експертів за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів:

1. Підписи від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , що містяться у досліджуваному договорі займу від 29.06.2004, виконані кульковою ручкою (ручками), спорядженою пастою (пастами) синьо-фіолетового кольору.

Друкований текст у досліджуваному договорі займу від 29.06.2004 нанесений з використанням друкуючого пристрою зі струминним чорно-білим способом другу, а саме - струминного принтеру.

2. Копія договору займу від 29062004 року була зроблена з оригіналу договору займу від 29.06.2004 року, який надано на дослідження.

3. Електрофотокопія договору займу від 29.06.2004 року була зроблена з оригіналу договору займу від 29.06.2004 року, який надано на дослідження.

4. Підпис від імені ОСОБА_1 , у графі « ОСОБА_5 ОСОБА_1 » у договорі займу від 29.06.2004 року, який складено між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , виконано самою ОСОБА_1

5. Підпис від імені ОСОБА_2 у договорі займу від 29.06.2004 виконано ймовірно у період до серпня 2004 року, тобто його виконання у вказану у документі дату 29.06.2004 не виключається. Більш точно встановити період виконання підпису не представляється можливим із причини малої кількості наданих зразків порівняння із штрихами паст такої ж рецептури, як у дослідженому підписі.

6. Підпис від імені ОСОБА_1 у договорі займу від 29.06.2004 виконано ймовірно у період з червня по серпень 2004 року, тобто його виконання у вказану у документі дату 29.06.2004 не виключається. Більш точно встановити період виконання підпису не представляється можливим із причини малої кількості наданих зразків порівняння із штрихами паст такої ж рецептури, як у дослідженому підписі.

7. Встановити, у який період часу виконано друкований текст документа не представляється можливим із причин відсутності у експертів України науково обґрунтованої методики встановлення давності виконання друкованого тексту струминним принтером з рецептурою дисперсного барвника чорного кольору - сажі.

16 березня 2015 року старшим слідчим СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області майором міліції Бібіко Н.І. винесена постанова про призначення додаткової судово-технічної експертизи документів у кримінальному провадженні № 0001164.

З висновку експертів за результатами проведення судово-технічної експертизи документів № 5812?5814/15-34 складеного 22.06.2015р. вбачається наступне (т. 1 а.с. 70-77).

На дослідження, після проведення комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів № 2750/2751/15-34/2752/15-32/10499?10460/15-34 було надано: - оригінал договору-займу від 29.06.2004р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

На вирішення судово-технічної експертизи документу поставлено питання:

« - В якій послідовності виконувались друкований текст документа та підпис ОСОБА_1 у договорі займу від 29.06.2004р. між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .?»

Судово-технічну експертизу комісією експертів у складі: Посільського О.О., Зайцева Д.М., Гріненко Ж.Г., Родюкової О.С.

У висновку значиться, що у відповідності з п.п.2.1 та 4.14 Інструкції про призначення проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 08.10.199 №53/5 в порядку експертної ініціативи, експертами вирішувались питання:

1. Яким способом виконані текст та підписи, що підлягають дослідженню у досліджуваному договорі займу від 29.06.2004?

2. В якій послідовності виконувались друкований текст документа та підпис ОСОБА_1 у договорі займу від 29.06.2004 р. між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .?»

Згідно висновку № 5812?5814/15-34 судово-технічної експертизи документів складеного 22.06.2015р.:

1. Підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься у досліджуваному договорі займу від 29.06.2004, виконаний кульковою ручкою, спорядженою пастою синьо-фіолетового кольору.

Друкований текст у досліджуваному договорі займу від 29.06.2004 нанесений з використанням друкуючого пристрою зі струминним чорно-білим способом другу, а саме - струминного принтеру.

2. Встановити послідовність виконання реквізитів документа (друкованого тексту та підпису від імені ОСОБА_1 ), які містяться на аркуші досліджуваного договору займу від 29.06.2004, методами технічної експертизи реквізитів документів не видається можливим у зв`язку з тим, що вони не мають місць взаємного перетину.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України (в редакції, дійсній на час перегляду рішення апеляційним судом) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України).

За правилами ч. 1ст. 103, ч.1 ст. 104 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Судом апеляційної інстанції враховуються вимоги зазначених положень процесуального закону, з огляду на доводи відповідача ОСОБА_1 , що договір позики нею не підписувалось та не укладалось.

Доведення обставин, чи підписувала ОСОБА_1 договір позики, за яким позивач просив стягнути заборгованість, мають істотне значення для правильного вирішення спору по суті.

За змістом п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Проте, колегія суддів позбавлена можливості постановити відповідну ухвалу про призначення експертизи за клопотанням відповідача, оскільки встановлено, що під час проведення експертиз у кримінальному провадженні оригінал договору позики було пошкоджено, зокрема були вирізані об`єкти дослідження (підписи), що вочевидь унеможливлює проведення експертизи, та відповідно, надавати відповіді на питання, поставлені експертові (т. 4 а.с. 72).

Вказане також підтверджено копією висновку експертів №4063 комісійної криміналістичної експертизи матеріалів документів у кримінальному провадженні № 0001164 від 23 травня 2018 року (т. 4 а.с. 64-70).

Так, дійшовши висновку щодо стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за договором позики, та 3% річних за порушення строків виконання грошового зобов`язання, суд першої інстанції зазначив, що висновки експерта ТОВ «Київський експертно-дослідницький центр» Юрченка Є.М. №14074 від 04.07.2014р. та №14076 від 15.07.2014р. оцінюються критично, оскільки дію свідоцтва № 231 вказаного експерта було припинено з 04.08.2008 року, тобто до складання цих висновків.

Так, оцінюючи правомірність постановленого у справі рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується тим, що, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд був зобов`язаний належним чином мотивувати, враховуючи при цьому, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови їх доведення належними доказами.

Посилаючись на висновки групи експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України № 2750/2751/15-34/2752/15-32/10499?10460/15-34 від 23.06.2015р. та № 5812?5814/15-34 від 22.06.2015р. суд першої інстанції зазначив, що проведення цих експертних досліджень по копії договору позики від 29.06.2004 року, не суперечить п. 3.15 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень. Вказаним пунктом передбачена можливість проведення експертизи за фотознімками та іншими копіями об`єкта, його описами та іншими матеріалами. А оскільки підпис ОСОБА_1 , зроблений в графі «позичальник» експертом Юрченко Є.М. було вирізано, проведення експертиз за копією договору позики, яка виготовлена слідчим Жовтневого РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, не суперечить інструкції.

По-перше, колегія суддів звертає увагу, що висновок №14074 від 04.07.2014р. не складався та не підписувався експертом ОСОБА_8 , оскільки вказана експертиза була проведена експертом Корнієнко О.І.

По-друге, судом першої інстанції встановлено, що підпис ОСОБА_1 в оригіналі договору позики було вирізано експертом ТОВ «Київський експертно-дослідницький центр», натомість, цей висновок суперечить матеріалам справи.

Так, у копії висновку № 14076 фізико-хімічної експертизи за матеріалами кримінальної справи № 0001164 від 15 липня 2014 року міститься довідка про те, що в процесі досліджування були проведені вирізки фрагментів паперу та штрихів підпису від імені ОСОБА_1 . Разом з тим, у висновку зазначено, що давність виконання підпису від імені ОСОБА_2 не досліджувалась з огляду на те, що за результати дослідження віку підпису від імені ОСОБА_1 було встановлено факт невідповідності давності його нанесення на документ, з метою максимального збереження документа, та для забезпечення можливостей проведення повторних та додаткових експертиз, інші реквізити (текст та підпис) від імені ОСОБА_2 в договорі займу від 26.09.2004 року, укладеному між особами - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не досліджували (т.1 а.с. 66).

Крім того, з протоколу допиту свідка від 18 березня 2019 року ОСОБА_9 , який входив до складу експертів, які проводили комплексну судово-почеркознавчу та судово-технічну експертизи документів № 2750/2751/15-34/2752/15-32/10499?10460/15-34 від 23.06.2015р., який проводився під час досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0001164 від 08.04.2014р. вбачається, що ОСОБА_8 була знищена частина штрихів до їхньої експертизи, а вони вирізали решту, та не заперечується, що ними було знищено підпис від імені ОСОБА_2 (т. 4 а.с. 7).

Відповідно до норм процесуального закону, що діяв на час ухвалення судового рішення, письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд має право вимагати подання оригіналу (частина друга статті 64 ЦПК України). Аналогічні норми містяться у чинному Цивільному процесуальному кодексі України, зокрема у ч.ч.2,6 ст.95 ЦПК.

Разом з тим, оригінал згаданого договору позики від 29.06.2004 року позивачем не був наданий ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи.

Крім того, з урахуванням того, що підписи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на оригіналі договору позики від 29.06.2004 року були знищені після проведення експертиз від 04.07.2014р., від 15.07.2014р., від 22.06.2015р. та від 23.06.2015р. колегією суддів також критично оцінюється посилання в рішенні суду від 30 травня 2016 року на те, що оригінал договору позики від 29.06.2004 року було досліджено судом.

Наявністю вищевказаного оригіналу без підписів, судом першої інстанції було встановлено, що відповідач є боржником, а позивач - кредитором, і визнано те, що між сторонами виникли правовідносини за договором позики.

Також помилковим є посилання суду першої інстанції на те, що проведення експертизи за копією договору позики від 29.06.2004 року не суперечить нормам, зазначеним у Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.

Так, у пункті 3.5 вказаної Інструкції зазначено, що коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Проте, як вбачається з комплексної судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів № 2750/2751/15-34/2752/15-32/10499?10460/15-34 від 23.06.2015р. до її комплексу входила почеркознавча експертиза, об`єктом якої є почеркознавчі дослідження.

З матеріалів справи також вбачається, що 25 вересня 2015 року була прийнята та зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0003366 заява ОСОБА_1 про те, що судові експерти Київського науково-дослідного інституту судових експертиз під час проведення експертизи документів по кримінальному провадженню № 0001164 від 08.04.2014р. внесли завідомо неправдиві свідчення в висновки експертів № 2750/2751/15-34/2752/15-32/10499?10460/15-34 від 23.06.2015р.

Разом з тим, послання суду на те, що кримінальне провадження № 0001164 за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України було закрито у зв`язку з недоведеністю вини останнього є передчасним, оскільки відповіддю від 24 вересня 2019 року, на запит апеляційного суду, повідомлено, що в провадженні слідчого Олександрівського відділення поліції Дніпровського ВП в Запорізькій області дійсно перебувають матеріали досудових розслідувань від 08.04.2014р. № 0001164, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України. На даний час досудове слідство триває (т. 4 а.с. 118).

Статтею 10 ЦПК України (в редакції 2004 року, діючої на час винесення рішення) установлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 59 ЦПК України 2004 року належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 179 ЦПК України 2004 року предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню під час ухвалення судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

У той же час відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 212 ЦПК України 2004 року жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, з урахуванням п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», розцінюючи копії висновків експертиз, які містяться в матеріалах справи, лише як письмові докази, колегією суддів враховуються те, що у висновку № 2750/2751/15-34/2752/15-32/10499?10460/15-34 від 23.06.2015р., який було прийнято судом першої інстанції, не міститься однозначного та остаточного висновку. Відповідно п. 10 Постанови Пленуму «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 року висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер.

Так, у вказаному висновку зазначено «виконано ймовірно у період до серпня 2004 року, тобто його виконання у вказану у документу дату 29.06.2004 не виключається», «ймовірно у період з червня по серпень 2004 року, тобто його виконання у вказану у документу дату 29.06.2004 року не виключається» (т. 1 а.с. 96).

Натомість висновок № 14076 від 15.07.2014 року є більш визначеним та конкретним, оскільки в ньому чітко зазначено «давність виконання підпису… виконано в період січень 2013 - липень 2013 року».

Щодо посилань на ту обставину, що дію свідоцтва № 231 експерта ОСОБА_8 було припинено, у зв`язку з чим він не мав права проводити відповідні експертизи, колегією суддів зазначається наступне.

Так, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07 листопада 2012 року по справі К/9991/54050/12 колегією суддів зазначено, що скасування та визнання недійсним свідоцтва експерта не позбавляє останнього кваліфікації.

Відповідно до п.4.5 Положення про експертно-кваліфікаційні комісії та атестацію судових експертів, висококваліфіковані судові експерти, які мають стаж роботи в державних спеціалізованих установах або у певних галузях знань не менше 10 років та в даний час працюють в інших установах, підприємствах, організаціях або перебувають на пенсії та на підставі договорів працюють у науково-дослідних установах судових експертиз Мін`юсту, можуть бути атестовані за спеціальностями з криміналістичних видів експертиз. Атестація цих осіб проводиться відповідною ЕКК науково-дослідних установ судових експертиз Мін`юсту.

Також, у судовому засіданні апеляційного суду 05 листопада 2019 року експерт Юрченко Є.М.,допитаний в якості спеціаліста, посилаючись на наукові методики експерта Агінського В. категорично заперечував проти можливості встановлення віку записів більше п`яти років.

За матеріалами справи відсутні будь-яки належні та допустимі докази на підтвердження матеріальної спроможності передачі у борг позивачем ОСОБА_2 грошової суми у розмірі 160000 доларів США.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Таким чином, підсумовуючі усе вищенаведене, та те, що договір позики не рукописний, відсутність передбачення у ньому будь яких видів забезпечення повернення коштів , колегія суддів дійшла висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_2 та підстав стягнення за цим договором грошових коштів з ОСОБА_1 .

Колегія суддів також враховує правила про обов`язковість подання в судовому засіданні письмових доказів в оригіналі (частина друга статті 64 ЦПК України 2004 року). Відсутність оригіналу боргового документа у позичальника позбавляє його можливості вимагати від боржника виконання зобов`язання щодо повернення грошових коштів.

Положеннями частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Згідно з ч. 2 ст. 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на наведене, рішення суду підлягає скасуванню в порядку п.2 ч.1 ст.376 ЦПК України із ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини 1, 2 статті 141 ЦПК України).

Таким чином, ураховуючи задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні позовних вимог, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 8185,32 грн. (т. 2 а.с. 115).

Керуючись ст. ст. 141, 376, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2016 року по цій справі - скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

«У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 8185 (вісім тисяч вісімдесят п`ять) гривень 32 копійки.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 14 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді: