Провадження № 2/344/4360/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 21 січня 1999 року вона уклала шлюб з відповідачем. В шлюбі у сторін народилось двоє дітей, з яких неповнолітньою є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подальше збереження шлюбу з відповідачем неможливе, так як сторони втратили взаєморозуміння один одного, зникло почуття любові. У зв`язку з наведеним просила розірвати шлюб з відповідачем, дитину залишити на проживання з нею, стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач в підготовче засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач в підготовче засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 21 січня 1999 року (а.с.5), сторони зареєстрували шлюб 21 січня 1999 року у відділі РАГСУ Івано-Франківського міськвиконкому, актовий запис № 47.

В шлюбі у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб зберігати не доцільно та його слід розірвати.

Згідно зі ст. 141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Дочці позивача та відповідача ОСОБА_3 на даний час виповнилось 15 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Отже, ОСОБА_3 може сама вільно обирати з ким з батьків проживати, тому вимога позивачки про визначення місця проживання дочки ОСОБА_3 з нею не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 та 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому позивачці слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі наведеного, ст. 29 ЦК України, ст. ст. 104, 110, 112, 115, 141, 157 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 89, 142, 200, 206, 263-265, 268, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 січня 1999 року у відділі РАГСУ Івано-Франківського міськвиконкому, актовий запис № 47, - розірвати.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору при поданні позову до суду, а саме у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок, згідно квитанції № 5102-28-003/С від 28 жовтня 2019 року.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14 листопада 2019 року.

Суддя Бабій О.М.