Провадження № 2/200/2703/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Яковенко А.С.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову зазначив, що у вересні 2018 року йому стало відомо, що у Шевченківському ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження про звернення стягнення на доходи позивача на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса ДМНО Бондар І.М. № 5545, який вчинений 13.06.2017 року та за яким запропоновано стягнути з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KS20811518 від 19.12.2005 року та витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису, всього 121437,69 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням законодавства, оскільки він вчинений не на підставі документів, що свідчать про безспірність заборгованості. Позивач вказує, що 17.12.2005 року під час придбання ноутбука «Samsung X 20» вартістю 6201,60 грн. він оформив кредитний договір на загальну суму 7689,98 грн. на строк 42 місяці по 19.06.2009 року зі сплатою 2,09%. Предметом застави був вказаний ноутбук. У зв`язку з неможливістю сплачувати кредит позивач повідомив службу безпеки відповідача про це, та співробітники відповідача вилучили у позивача предмет застави за договором кредиту, та запевнили позивача, що кредитні відносини з банком завершились. Проте влітку 2010 року відповідач списав кошти з картки позивача в сумі 3350 грн. та на неодноразові вимоги позивача ці гроші не повернув. Позивач вважає, що розрахунок заборгованості, наданий відповідачем, не відповідає реальній заборгованості по кредиту, крім того, нотаріус вчинив виконавчий напис поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги.

З урахуванням викладеного, позивач просив суд визнати виконавчий напис № 5545, який вчинений 13.06.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, свідоцтво №3938, за яким пропонується стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KS20811518 від 19.12.2005 року та витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису, всього 121437,69 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Вказана справа знаходилась в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Єлісєєвої Т.Ю.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2019 року справу передано на розгляд судді Женеску Е.В.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В. від 04 квітня 2019 року зазначену цивільну справу прийнято до свого провадження, та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено позивачу строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Відповідач АТ КБ «Приватбанк» 18.02.2019 року надав відзив на позовну заяву, де вказав, що виконавчий напис здійснено у відповідності до вимог закону. ПАТ КБ «Приватбанк» наддав обгрунтований розрахунок заборгованості, в якому відображено всі проплати, які надходили на погашення заборгованості. Позивачем не доведено факт належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.Просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. пояснень щодо позову не надала.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено наступне.

13 червня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5545, за яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 121437,69 грн., які є його боргом за кредитним договором № DNH4KS20811518 від 19.12.2005 року, укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк». Залишок заборгованості за кредитом - 3790,54 грн., залишок заборгованості за відсотками - 28751,07 грн., пеня - 80256,19 грн., штраф - 5639,89 грн., а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3000 грн. Всього - 121437,69 грн. Зазначено, що строк, за який провадиться стягнення, складає одинадцять років чотири місяці двадцять шість днів, а саме: з 19.12.2005 року по 15.05.2017 року.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі та встановити і зазначити про це у рішенні, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України від 05.07.2017 р. у справі №6-887цс17).

Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з наведених приписів вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", що діяла на момент вчинення виконавчого напису, внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до пункту 2 яких доповнено перелік стягненням заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на підтвердження факту безспірності заборгованості ПАТ «КБ «Приватбанк» мали б надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати.

Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача.

Належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Постанови правління НБУ №566, Постанови правління НБУ №174 - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін.

З заперечень ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на підтвердження заборгованості позивача за кредитним договором банком надано «обгрунтований розрахунок заборгованості, в якому відображено всі проплати, які надходили на погашення заборгованості», тобто саме односторонні арифметичні розрахунки банку, що не є, на думку суду, належним доказом безспірності розміру грошових вимог банку.

На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх.

Аналізуючи все вищевказане, можна прийти до висновку, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні документи, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та відповідачем був укладений кредитний договір № DNH4KS20811518 від 19.12.2005 року, що підтверджується «Заявою позичальника». Згідно вказаного договору, банк надав позичальнику кредит в сумі 7689,98 грн. на купівлю товару ноутбука «Samsung X 20» вартістю 6201,60 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% на місяць, на строк до 19.06.2009 року.

Згідно акту прийому-передачі від 20.09.2006 року, інспектори Приватбанку ОСОБА_2 і ОСОБА_3 прийняли майно, яке є заставою по кредитному договору № DNH4KS20811518 від 19.12.2005 року, а саме ноутбук «Samsung».

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що вимоги банку в сумі 121437,69 грн. не є безспірними з огляду на повернення ОСОБА_1 предмету застави в банк ще у липні 2006 року.

Крім того, з виконавчого напису від 13.06.2017 року вбачається, що стягнення здійснюється за одинадцять років чотири місяці двадцять шість днів, що виходить за межі трирічного строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 5545, який вчинений 13.06.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, свідоцтво №3938, за яким пропонується стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNH4KS20811518 від 19.12.2005 року та витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису, всього 121437,69 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Е.В. Женеску