КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 372/296/18

14 листопада 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мішути В`ячеслава Вікторовича на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 вересня 2019 року, постановлену під головуванням судді Зінченко О.М., про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування жилим приміщенням та усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення, -

в с т а н о в и в :

29 січня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому просила визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування та зняти його з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03 березня 2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання.

30 березня 2018 року ОСОБА_1 подав до Обухівського районного суду Київської області зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання права користування жилим приміщенням та усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення, в якій просив визнати за ним право користування квартирою АДРЕСА_2 та усунути йому перешкоди у користуванні вказаної квартирою шляхом його вселення в спірну квартиру.

12 квітня 2018 року ОСОБА_1 подав до Обухівського районного суду Київської області заяву про зменшення позовних вимог, просив усунути йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 шляхом його вселення в зазначену квартиру.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03 травня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення прийнято та об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04 липня 2018 року зупинено провадження у даній справі до прийняття рішення Верховним Судом у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, яка відповідно до ухвали Верховного Суду від 10 травня 2018 року призначена до розгляду.

15 листопада 2018 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області відновлено провадження у справі.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 18 грудня 2018 року зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03 липня 2019 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

17 вересня 2019 року представником ОСОБА_2 адвокатом Філоненком Анатолієм Петровичем подано клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивоване тим, що в цивільній справі №372/176/17 відкрито касаційне провадження та рішення у вказаній справі може вплинути на розгляд даних позовів.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 20 вересня 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування жилим приміщенням та усунення перешкод користуванні жилим приміщенням шляхом вселення, зупинено до прийняття рішення Верховним Судом по касаційній скарзі представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, яка відповідно до ухвали Верховного Суду від 12 липня 2019 року призначена до розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 27 вересня 2019 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мішута В`ячеслав Вікторович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 вересня 2019 року про зупинення провадження у справі № 372/296/18.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду постановлена з порушення норм процесуального права. Посилався на те, що відповідно до вимог п.10 ч.2 ст.197 ЦПК України, заяви та клопотання учасників справи суд вирішує у підготовчому засіданні. Клопотання про зупинення провадження у даній справі було подано представником ОСОБА_2 після закриття підготовчого засідання у справі, тобто з пропуском строку, й без відповідного обґрунтування поважності причин пропуску такого строку, що є порушенням ст. 222 ЦПК України. На стадії підготовчого судового засідання позивачка своїм правом заявити клопотання про зупинення провадження у справі не скористалась, погодилась із закриттям підготовчого судового засідання.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження у справі, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 січня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 та про зняття його з реєстрації у вказаній квартирі.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03 березня 2018 року було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання.

30 березня 2018 року ОСОБА_1 подав до Обухівського районного суду Київської області зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання за ним права користування жилим приміщенням та усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 12 квітня 2018 року просив суд усунути йому перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 шляхом його вселення в зазначену квартиру.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

17 вересня 2019 року представником ОСОБА_2 адвокатом Філоненком Анатолієм Петровичем подано до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до прийняття рішення Верховним Судом у цивільній справі №372/176/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Вказане клопотання обгрунтоване тим, що в цивільній справі №372/176/17 відкрито касаційне провадження, рішення у вказаній справі може вплинути на розгляд даних позовів.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 20 вересня 2019 року провадження у даній справі зупинено до прийняття рішення Верховним Судом по касаційній скарзі представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, яка відповідно до ухвали Верховного Суду від 12 липня 2019 року призначена до розгляду.

Зупиняючи провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування жилим приміщенням та усунення перешкод користуванні жилим приміщенням шляхом вселення до прийняття рішення Верховним Судом по касаційній скарзі представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, яка відповідно до ухвали Верховного Суду від 12 липня 2019 року призначена до розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд даної справи є неможливим до вирішення Верховним Судом цивільної справи про поділ майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , так як предметом поділу є також квартира АДРЕСА_2 .

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, так як він не ґрунтується на вимогах процесуального права, з огляду на наступне.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням мотивовані тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 , перебуваючи з нею в зареєстрованому шлюбі, був зареєстрований у вказаній квартирі. Проте з січня 2017 року в спірній квартирі відповідач не проживає, тобто відсутній за місцем проживання більше року, що у відповідності до ст. 405 ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення мотивовані тим, що з 30.06.2001 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Під час спільного проживання та за спільні кошти ними було придбано квартиру АДРЕСА_2 , а тому вказана квартира є спільним майном подружжя. З 28.02.2006 року він зареєстрований у вказаній квартирі та постійно в ній проживав навіть після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 18.05.2012 року. Проте, починаючи з 06 січня 2017 року ОСОБА_2 не допускає його в спірну квартиру, чим порушує його право на користування спільною сумісною власністю.

Підставою для подання клопотання про зупинення провадження у даній справі та подальшого постановлення оскаржуваної ухвали стало відкриття касаційного провадження у справі №372/176/17 за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09 жовтня 2017 року по справі №372/176/17, яке залишене без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 22 січня 2018 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю.

Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі №372/176/17 рішення Обухівського районного суду Київської області від 09 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 22 січня 2018 року в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_2 , придбану на підставі договору на придбання загальної площі житла в порядку дольової участі № 1041 від 04.06.2004 та зареєстровану на праві власності за ОСОБА_2 , спільною сумісною власністю подружжя. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав касаційну скаргу й ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2019 року було відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року.

Саме подання касаційної скарги на рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2019 року та на постанову Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року й відкриття касаційного провадження у справі №372/176/17 стало підставою для зупинення провадження у даній справі.

Відповідно до положень п. 6 ч. 2 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Згідно із частинами першою та другою статті 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Аналіз наведених норм свідчить, що підставою зупинення провадження у справі не може бути касаційне оскарження попередніх судових рішень у справі, оскільки ці рішення вже набрали законної сили.

Вказаний правовий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 752/9802/17 та в постанові від 17 квітня 2019 року по справі № 752/1914/16-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, підстави для зупинення провадження у справі були відсутні, оскільки рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 лютого 2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 05 червня 2019 року, які переглядаються у суді касаційної інстанції, набрали законної сили.

Суд першої інстанції, зупиняючи провадження у цій справі до вирішення справи, рішення в якій набрало законної сили, наведених положень процесуального закону та висновків Верховного Суду не врахував.

Крім того, зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини 2 ст. 251 ЦПК, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Відповідні норми спрямовані, зокрема, на попередження ухвалення судових рішень, виходячи з доказів і встановлених на їх підставі обставин, які можуть бути спростованими рішенням у іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у вказаній справі має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Проте, районний суд, у порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у даній справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у вказаних справах і не вказав об`єктивні обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про поділ майна подружжя виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_2 обґрунтовувала свої вимоги до ОСОБА_1 про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а ОСОБА_1 мотивував свої зустрічні вимоги до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не був позбавлений можливості надати оцінку обставинам справи, на які посилалися позивач у первісному позові та відповідач у зустрічному позову, а не очікувати результатів розгляду іншої судової справи.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, формально розглянув клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Філоненка Анатолія Петровича про зупинення провадження у справі, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Апеляційна скарга не містить посилань на вказані вище обставини, проте за правилами ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що клопотання про зупинення провадження у справі було подано після закриття підготовчого засідання, з пропуском строку, й без відповідного обґрунтування поважних причин пропуску такого строку, що є порушенням ст. 222 ЦПК України колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 10 ч.2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Відповідно до ст.222 ЦПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

17 вересня 2019 року представником ОСОБА_2 адвокатом Філоненком Анатолієм Петровичем подано клопотання про зупинення провадження у справі мотивоване тим, що в цивільній справі №372/176/17 відкрито касаційне провадження та рішення у вказаній справі може вплинути на розгляд даних позовів.

Тобто клопотання про зупинення провадження у даній справі було подано після закриття підготовчого провадження.

При цьому, касаційне провадження у справі №372/176/17 було відкрито ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2019 року, тобто до закриття підготовчого провадження у даній справі.

Клопотання про зупинення провадження у даній справі не містить посилань на поважні причини неподання такого клопотання представником позивачки до закриття підготовчого провадження. Представник ОСОБА_1 з цих підстав заперечував проти задоволення вказаного клопотання. Суд першої інстанції не приділив достатньої уваги наведеним обставинам.

Таким чином, колегія суддів вважає, що визначені процесуальним законом підстави для зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування жилим приміщенням та усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення - відсутні.

Як встановлено статтею 379 ЦПК України, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мішути В`ячеслава Вікторовича є обґрунтованими, ухвала Обухівського районного суду Київської області від 20 вересня 2019 року постановлена з неправильним застосуванням норм цивільного процесуального законодавства, а тому, за правилами ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мішути В`ячеслава Вікторовича - задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 вересня 2019 року про зупинення провадження у справі скасувати та передати справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням шляхом вселення для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: