Справа № 154/1435/18 Головуючий у 1 інстанції: Вітер І. Р.
Провадження № 22-ц/802/1063/19 Категорія: 18 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар судового засідання Савчук О.В.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - Свередюк Ю.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Володимир - Волинського районного нотаріального округу Велимчаниця Анатолій Іванович, про визнання довіреності удаваним правочином та визнання недійсними договорів купівлі-продажу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду від 19 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання довіреності удаваним правочином та визнання недійсними договорів купівлі - продажу.

Ухвалою Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 17 січня 2019 року позов ОСОБА_4 у даній справі залишено без розгляду. Скасовано арешт та заборону відчуження на належне ОСОБА_2 на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення торгового центру /Ж - 1/ загальною площею 2363,6 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; адміністративне приміщення /А-2/ загальною площею 165, 7 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення торгового центру /З-1/ загальною площею 184 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка загальною площею 0, 5647 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:004:2783, цільове призначення - для обслуговування об`єктів комерційного призначення (торгового комплексу), який був накладений ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області 01 червня 2018 року.

17 січня 2019 року відповідач ОСОБА_2 подала клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу. Клопотання мотивує тим, що позивач ОСОБА_4 зловживав своїми процесуальними правами, неодноразово не з`являвся в судові засідання, внаслідок чого позов залишено без розгляду. Такі дії позивача зумовили понесення відповідачем ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн, які вона просить стягнути з позивача ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу Володимир - Волинського міського суду від 17 січня 2019 року про залишення без розгляду поданої ним позовної заяви

Постановою Волинського апеляційного суду України від 10 квітня 2019 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 задоволено, ухвалу Володимир - Волинського міського суду від 17.01.2019 року в даній справі скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Володимир - Волинського міського суду від 26 липня 2019 року позов ОСОБА_4 у даній цивільній справі залишено без розгляду. Скасовано арешт та заборону відчуження на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення торгового центру /Ж-1/ загальною площею 2363,6 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; адміністративне приміщення /А-2/ загальною площею 165, 7 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення торгового центру /З-1/ загальною площею 184 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка загальною площею 0,5647 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:004:2783, цільове призначення - для обслуговування об`єктів комерційного призначення (торгового комплексу), який був накладений ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області 01 червня 2018 року.

Ухвалою Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 19.09.2019 року клопотання відповідача ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, подане 17.01.2019 року, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 10000 гривень понесених нею витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Володимир-Волинської районного нотаріального округу Велимчаниця А.І., про визнання довіреності удаваним правочином та визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Позивач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду першої інстанції. Вважає, що дану ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини справи, не дано належної оцінки наданих відповідачем доказів. Ні клопотання відповідача ОСОБА_2 , ні оскаржувана ухвала не містять вказівок які саме необгрунтовані дії позивача мали місце та є підставою для стягнення витрат на правову допомогу в разі залишення позову без розгляду. Відповідачем та її представником не надано суду документ, де було б зазначено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом із зазначенням часу, затраченого на їх виконання. Відсутність такого розрахунку є підставою для відмови у стягненні таких витрат. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_2 - Свередюк Ю.А. подала відзив на апеляційну скаргу позивача. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційну скаргу належить задовольнити з таких підстав.

Задовольняючи клопотання та стягуючи з позивача витрати на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з складності справи та виконаних адвокатом робіт та послуг по даній справі, витраченого ним часу, співрозмірності розміру витрат.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та нормам процесуального права.

З матеріалів справи встановлено, що 17.09.2018 року між адвокатом Свередюк Ю.А., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 431, виданого на підставі рішення Волинської обласної кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури від 24.12.2009 року і ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання довіреності удаваним правочином та визнання недійсними договорів купівлі - продажу.

Ухвалою Володимир - Волинського міського суду Волинської області від 17 січня 2019 року позовну заяву ОСОБА_4 у даній справі залишено без розгляду.

Відповідно до розрахунку витрат на правничу допомогу від 17.01.2019 року на виконання договору про надання правової допомоги від 17.09.2018 року були вчинені наступні дії: збір доказів для написання відзиву - 1000 грн, написання відзиву на позовну заяву - 5000 грн, представництво інтересів в суді (фіксована оплата) - 4000 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 3 від 17.01.2019 року ОСОБА_2 сплатила Свередюк Ю.А. 10000 грн. на виконання договору про надання правової допомоги від 17.09.2018 року.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно частини 9 статті 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З аналізу зазначених норм вбачається, що обов`язковою умовою відшкодування судових витрат є зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

- подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

- подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

- подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

- необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

- укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Ухвалу Володимир - Волинського міського суду від 17.01.2019 року, якою позовну заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду, скасовано постановою Волинського апеляційного суду від 10.04.2019 року. Апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 , які повторно не з`явилися в судове засідання, двічі повідомляли суд про поважні причини своєї неявки. Тобто, зловживання позивачем чи його представником процесуальними правами, спрямованими на безпідставне затягування розгляду справи, не було, необгрунтованих дій позивача не встановлено, а звернення позивача до суду за захистом порушеного права не може вважатися необґрунтованим та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

До клопотання про стягнення витрат на правову допомогу відповідачем ОСОБА_2 та її представником не надано належного розрахунку витрат з обгрунтуванням часу, затраченого на надання зазначених у розрахунку видів допомоги, вартості години надання послуг, як і не надано акту про прийняття наданих послуг.

Таким чином, колегія суддів не може оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою і співрозмірною і не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для їх стягнення.

Оскільки, судом першої інстанції було допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, то ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні клопотання про стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Володимир-Волинського міського суду від 19 вересня 2019 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Володимир-Волинської районного нотаріального округу Велимчаниця А.І., про визнання довіреності удаваним правочином та визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: