ПОСТАНОВА

Іменем України

05 листопада 2019 року м. Кропивницький

справа № 394/1008/18

провадження № 22-ц/4809/1444/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді (суддя-доповідач): Дуковського О.Л.

суддів: Письменного О.А., Чельник О.І.

з участю секретаря: Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Приватне сільськогосподарське підприємство «Лан».

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 липня 2019 року, у складі головуючого судді Партоліної І.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, який укладено між нею та ПСП «Лан» 20.06.2006 та зареєстрованим у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 18.10.2006 за № 227 та стягнути судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог вказувала, що вказаний договір вона не підписувала, а тому він підлягає визнанню недійсним.

Разом із позовною заявою позивач подала клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 липня 2019 року позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 20.06.2006, який укладений між ОСОБА_1 та ПСП «Лан», який зареєстрований у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 18 жовтня 2006 за № 227. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що позивачем пропущено строку позовної давності на звернення з позовом до суду і просить їх застосувати, оскільки звернулася через 12 років з моменту укладення спірного договору. Також вказує, що починаючи із моменту укладення і до теперішнього часу договір оренди землі виконувався сторонами. Відповідач користувався земельною ділянкою, а позивач отримувала орендну плату згідно договору оренди земельної ділянки.

Крім того, відповідач посилається на те, що висновок судової почеркознавчої експертизи не є належним доказом у справі, оскільки експерту було надано недостатню кількість зразків підписів позивача, що призвело до порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи та неповноти експертного дослідження. Просив призначити повторну судову почеркознавчу експертизу для вирішення питань: чи виконано підпис у договорі оренди землі від 20.06.2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПСП «Лан», особисто ОСОБА_1 , чи іншою особою з наслідуванням її підпису; чи виконано підпис в акті про передачу та прийому земельної ділянки в натурі, (додаток 1 до договору оренди земельної ділянки від 20 червня 2006 року) від імені ОСОБА_1 чи іншою особою; чи виконано підпис в акті визначення меж земельної ділянки в натурі (додаток 2 до договору оренди земельної ділянки від 20 червня 2006 року) від імені ОСОБА_1 чи іншою особою.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 відкрито апеляційне провадження у справі за вказаною апеляційною скаргою.

Відзиву від інших учасників справи не надходило.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05.11.2019 відмовлено у задоволенні клопотання про призначення у справі повторної судової почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_1 має у приватній власності земельну ділянку площею 4,88 га, яка розташована на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області, що підтверджено відповідним Державним актом на право приватної власності на землю (а.с. 13).

20 червня 2006 року від імені позивача був укладений договір оренди земельної ділянки із ПСП «Лан» зі строком дії на 25 років (а.с. 7-11).

Вказаний договір зареєстровано у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 18.10.2006 року за № 227 (а.с.11).

Звертаючись із позовними вимогами про визнання недійсним спірного договору, позивач посилалася на те, що вона не підписувала даний договір, а тому відсутнє її волевиявлення як учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати її внутрішній волі.

Відсутність підпису свідчить також про необізнаність позивача з істотними умовами договору оренди земельної ділянки.

За клопотанням ОСОБА_1 ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2019 року у справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу.

Згідно з висновком експерта № 568/569/19-27 від 03.04.2019 року підписи від імені ОСОБА_1 в договорі оренди землі від 20.06.2006 року, який укладений між ОСОБА_1 та ПСП «Лан», який зареєстрований у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК 18 жовтня 2006 року за № 227, акті про передачу та прийому земельної ділянки в натурі, (додаток 1 до договору оренди земельної ділянки від 20 червня 2006 року, акті визначення меж земельної ділянки в натурі( додаток 2 до договору оренди земельної ділянки від 20 червня 2006 року) виконані не самою ОСОБА_1 , а іншою особою без наслідування підписного почерку останньої (а.с.71-74).

Вказаний висновок експерта суд першої інстанції визнав допустимим та належним доказом у справі, який одержаний в порядку, встановленим законом, що відповідає вимогам ст.ст. 77,78 ЦПК України та дійшов висновку, що оспорюваний договір позивач не підписувала, повноваження на це іншій особі не надавала, що свідчить про відсутність волевиявлення у ОСОБА_1 на укладення спірного договору у розумінні ст.ст.203,21 ЦК України.

Колегія суддів, погоджується з судом першої інстанції, що висновок експерта № 568/569/19-27 від 03.04.2019 року є належним та допустимим доказом у справі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 14 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до статті 16 Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Згідно ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третью, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, позивачем доведено, що спірний договір суперечить його волі та ним не підписувався, а відповідачем даний факт не спростовано, а тому суд першої інстанції у відповідності до норм чинного законодавства визнав недійсним договір оренди земельної ділянки від 20 червня 2006 року, який порушує права позивача.

Крім того, суд першої інстанції правильно встановив, що позивачем подано позов в межах строку позовної давності.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан»- залишити без задоволення.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 08 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

13.11.2019 складено постанову.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді О.А. Письменний

О.І. Чельник