Справа № 640/1620/16-ц
УХВАЛА

"14" листопада 2019 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

при секретарі Черниш О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківської області Марченко О.М. про примусове входження до житлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

14.11.2019 року державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням, в якому просить з метою повного, фактичного та своєчасного виконання ВП №52155902 по виконанню виконавчого листа №640/1620/16-ц від 29.08.2016 року виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 115310,01 грн. винести ухвалу, в якій дозволити примусове входження до житлового приміщення, домоволодіння боржника : ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В обгрунтування вказаних підстав посилається на те, що 07.09.2016 року державним виконавцем відділу Манерко Д.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52155474 по виконанню виконавчого листа №640/1620/16-ц від 29.08.2016 року виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 115310,01 грн. Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, дані постанови були направлені на адресу сторін виконавчого провадження. Будь-якого майна або коштів у боржника виявлено не було. Державним виконавцем неодноразово здійснювались виходи за місцем мешкання боржника, проте двері житлового будинку відчинені не були. Неодноразові виклики на прийом державного виконавця боржник ігнорує. 26.12.2017 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, яка була скасовано судом. 09.07.2019 року винесена постанова про відновлення виконавчого провадження, та повторно направлені запити для перевірки майнового стану боржника, однак будь-якого майна виявлено не було. Державним виконавцем було вжито заходи примусового характеру, спрямовані на повне та своєчасне виконання рішення суду, але рішення залишається невиконаним з вини боржника, що і стало підставою для звернення з вказаним поданням.

Статтею 439 ЦПК України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Так, в судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №640/1620/16-ц виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми відшкодування за спричинені збитки внаслідок ДТП в розмірі 115310,01 грн. За вказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження.

Будь-якого майна або грошових коштів у боржника виявлено не було.

Державним виконавцем було здійснено вихід за адресою боржника зазначеною в виконавчому листі, проте двері в будинку ніхто не відчинив.

26.12.2017 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03.10.2018 року вказана постанова була скасована.

09.07.2019 року державним виконавцем винесена постанова про відновлення вказаного виконавчого провадження.

Будь-якого майна або грошових коштів у боржника виявлено не було.

Державним виконавцем було здійснено виходи за адресою боржника зазначеною в виконавчому листі, проте двері в домоволодінні ніхто не відчиняє. Поштову кореспонденцію боржник не отримує, на виклики державного виконавця не з`являється.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно ст. 30 Конституції проникнення до житла чи до іншого володіння особи, допускається лише за вмотивованим рішенням суду.

Таким чином, гарантована Основним законом недоторканість житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження прав особи на недоторканість житла, яке визначено у Конституції України, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно статті 1 «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Вказаними нормами чинного законодавства передбачено можливість державного або приватного виконавця входити до житла боржника, що належить боржнику на праві власності або на праві володіння чи користування.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про те, що боржник ОСОБА_2 обізнаний про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна боржника, та доказів про те, що вказане домоволодіння за адресою:

АДРЕСА_1 , належить боржникові на праві власності або користуванні, оскільки відповідно до долученої Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.11.2019 року будь-якого нерухомого майна за боржником не зареєстровано.

Частиною першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні даного подання за наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтею 439 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківської області Марченко О.М. про примусове входження до житлового приміщення - відмовити.

Ухвала суду відповідно до п. 35 ч.1 ст. 353 ЦПК України окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. ЗУБ