КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Горкава В.Ю.
Єдиний унікальний номер справи №2-2363/12
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7094/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Савченка С.І., Фінагеєва В.О.,

секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення суми заборгованості та штрафних санкцій, зобов`язання вчинити певні дії.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и в:

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання попереднього договору, стягнення грошових коштів, зобов`язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що 18 вересня 2007 року між ним та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк») було укладено кредитний договір для придбання автомобіля «Porsche Cayenne S», 2007 року випуску, за яким він отримав кредит у розмірі 103 360 доларів США із сплатою 12,5% строком до 17 вересня 2014 року.

Між позивачем та ОСОБА_1 06 листопада 2009 року було укладено попередній договір, за яким вони зобов?язувались у строк до 26 вересня 2014 року укласти договір купівлі-продажу належного йому автомобіля марки «Porsche Cayenne S», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На виконання умов попереднього договору він видав ОСОБА_1 довіреність на право управління вказаним автомобілем, а відповідач на підтвердження наміру купити автомобіль зобов`язувалась сплачувати йому згідно графіку погашення банківського кредиту платежі, які він зобов`язався виплатити АКБ «Укрсоцбанк» за кредитним договором. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за попереднім договором належним чином не виконувала, утворилась заборгованість за кредитом. 08 грудня 2011 року він направив ОСОБА_1 лист-вимогу про повернення належного йому на праві власності автомобіля, проте відповіді не отримав, автомобіль вона не повернула. Вважав, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за попереднім договором, він підлягає розірванню, а автомобіль - поверненню.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд розірвати попередній договір від 06 листопада 2009 року № 5898, укладений між ним та ОСОБА_1 , стягнути суму заборгованості за кредитом у розмірі 33 735, 54 доларів США, що складало 269 631, 30 грн , суму заборгованості за процентами у розмірі 14 656,45 доларів США, що складало 117 141 ,68 грн; суму нарахованої та несплаченої пені у розмірі 38 094 ,40 грн,

суму пені за прострочення платежів у розмірі 49 427 ,98 грн ,

суму пені за прострочення повернення транспортного засобу у розмірі 1292 331,36 грн,

зобов`язати відповідача повернути належний йому на праві власності автомобіль марки «Porsche Cayenne S», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня

2012 року позов ОСОБА_2 задоволено. Розірвано попередній договір від 06 листопада 2009 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитом у розмірі 33 735 , 54 доларів США, що станом на 18 червня 2012 року складало 269 631 , 30 грн, суму заборгованості за процентами в розмірі 14 656,45 доларів США, що складало 117 141 , 68 грн, суму нарахованої та несплаченої пені у розмірі 38 094 ,40 грн., суму пені за прострочення платежів у розмірі 49 427, 98 грн, суму пені за прострочення повернення транспортного засобу у розмірі 1 292 331 ,36 грн . Зобов`язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 належний йому на праві власності автомобіль марки «Porsche Cayenne S», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити У скарзі зазначала, що суд безпідставно задовольнив вимоги, не з`ясував об`єктивно всі обставини, які мають значення для вирішення справи. Будь-яких докази, що вона, відповідач отримувала від позивача листи-вимоги , і що такі листи направлялись, матеріали справи не містять, а відтак вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах закону.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що укладений договір є попередньою домовленістю сторін, кінцевою метою якого є подальше укладання основного договору купівлі-продажу транспортного засобу. Платежі, здійснені відповідачем згідно з графіком, вважаються забезпечувальним платежем - «авансом» при укладенні основного договору купівлі-продажу автомобіля. При цьому у разі відмови відповідача від укладення основного договору купівлі-продажу у визначений термін та на визначених умовах або сплати грошових коштів з порушенням графіку платежів, сума сплаченого авансу залишається без повернення у позивача, а автомобіль поверненню. Таким чином, стягнення з відповідача повної вартості автомобіля та процентів не передбачено договором, умов про заміну позичальника за кредитним договором попередній договір не містить.

Укладення позивачем попереднього договору з відповідачем не звільняє його від обов`язку виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним між ним та АКБ «Укрсоцбанк», а тому вимоги про стягнення пені є необґрунтованими, оскільки між сторонами грошового зобов`язання не виникло. Оскільки автомобіль вилучено у 2012 році, основний договір не було укладено протягом передбаченого попереднім договором строку, то зобов`язання, встановлене попереднім договором, на час апеляційного розгляду справи припинилось. Тому підстав для розірвання попереднього договору та зобов`язання відповідача повернути автомобіль немає.

Постановою Верховного Суду від 20 березня 2019 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 24 жовтня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції .

У постанові зазначено, що скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові ОСОБА_2 у частині розірвання попереднього договору та повернення автомобіля, апеляційний суд вказані обставини справи не врахував, не перевірив доводів позивача, про те, що спірний автомобіль було вилучено 09 квітня 2013 року за рішенням суду про стягнення з нього кредитної заборгованості, тобто після ухвалення рішення суду першої інстанції у цій справі, а відповідач перестала сплачувати платежі, передбачені попереднім договором, у добровільному порядку чи на виконання рішення суду за його позовом автомобіль йому не повернула.

Крім того, апеляційний суд не врахував, що суд апеляційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, як і виконання сторонами умов договору, нас час розгляду справи у суді першої інстанції (частина третя статті 3 ЦПК України). При цьому апеляційний суд не звернув уваги, що спірний попередній договір було укладено строком до 17 вересня 2014 року, тобто на час звернення з позовом до суду, строк його дії не сплив, тому районний суд застосував положення частини другої статті 651 ЦК України. Натомість, не зазначаючи інших підстав, передбачених нормами ЦПК України, для скасування рішення суду, апеляційний суд відмовив у позові, беручи до уваги обставини, які настали після ухвалення рішення суду, а саме, те, що на час апеляційного розгляду справи попередній договір припинив свою дію.

До апеляційного суду 14 травня 2019 року надійшла заява ОСОБА_2 про відмову від частини позовних вимог . Так позивач відмовляється від позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на його користь суми заборгованості за кредитом в розмірі 33 735,54 доларів США ( що відповідно до курсу валют НБУ станом на 18 червня 2012 року складає 269 631 ,30 грн ) ,

суми заборгованості за процентами в розмірі 14 656,45 доларів США ( що дорівнює 117 141 ,68 грн) ,

суми нарахованої та несплаченої пені за прострочення платежів в розмірі 49 427,98 грн .

В іншій частині просить заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 вересня 2012 року залишити без змін.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначив , що рішення суду є законним та обґрунтованими, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу ,є безпідставними.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 16 травня 2019 року, 13 червня 2019 року, 04 липня 2019року, 18 липня 2019 року, 05 вересня 2019 року за адресами , які були зазначені в матеріалах справи, Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило .

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що сторони, які приймають участь у справі, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, доказів поважності неявки суду не надали, тому колегія суддів вважає , що неявка сторін не може бути визнана судом поважною.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Як видно із тексту заяви ОСОБА_2 ( т.1 а.с. 215-216), яка надійшла до апеляційного суду 14 травня 2019 року, позивач відмовляється від частини позовних вимог, а саме в частині стягнення з ОСОБА_1 на його користь суми заборгованості за кредитом в розмірі 33 735,54 доларів США ( що відповідно до курсу валют НБУ станом на 18 червня 2012 року складає 269 631 ,30 грн ) ,

суми заборгованості за процентами в розмірі 14 656,45 доларів США ( що дорівнює 117 141 ,68 грн) ,

суми нарахованої та несплаченої пені за прострочення платежів в розмірі 49 427,98 грн .

Відмова від частини позовних вимог не порушує прав та обов`язків осіб , які приймають участь у справи, а тому колегія суддів вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_2 про відмову від частини позовних вимог , визнати рішення суду першої інстанції в цій частини нечинним , та закрити провадження у справі в частини вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитом в розмірі 33 735,54 доларів США ( що відповідно до курсу валют НБУ станом на 18 червня 2012 року складає 269 631,30 грн ),

суми заборгованості за процентами в розмірі 14 656,45 доларів США ( що дорівнює 117 141 ,68 грн) ,

суми нарахованої та несплаченої пені за прострочення платежів в розмірі 49 427,98 грн .

Враховуючи прийняття відмови від частини позовних вимог і закриття провадження у цій частині, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та АКБ «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір для придбання автомобіля «Porsche Cayenne S», 2007 року випуску, за яким він отримав кредит у розмірі 103 360 доларів США із сплатою 12,5 % строком до 17 вересня 2014 року.( т.1 а.с. 14-17)

Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 06 листопада 2009 року укладено попередній договір, за яким вони зобов?язувались у строк до 26 вересня 2014 року укласти договір купівлі-продажу належного ОСОБА_2 автомобіля марки «Porsche Cayenne S», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 639 768 грн.( т.1 а.с. 9)

Згідно з пунктом 2 попереднього договору ОСОБА_1 на підтвердження наміру купити вказаний автомобіль та з метою забезпечення укладання договору купівлі-продажу (основного договору), зобов`язується сплачувати ОСОБА_2 грошові кошти на умовах, в порядку, в розмірах, і в строки, що вказані у графіку платежів, який додається до попереднього договору, на доказ укладення та забезпечення виконання основного договору купівлі-продажу вищевказаного автомобіля.

Факт передачі сум платежів фіксується в графіку платежів за підписами обох сторін. Платежі, внесені згідно графіку, вважаються забезпечувальним платежем - «авансом» при укладанні основного договору купівлі-продажу автомобіля.

У той же день ОСОБА_2 видав на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 довіреність на управління вказаним вище транспортним засобом( т.1 а.с. 11).

Крім того , ОСОБА_2 04 березня 2011 року також видав на ім`я ОСОБА_1 довіреність, якою останній надано право представляти інтереси позивача в установах, підприємствах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності з питань управління автомобілем, його ремонту, проходження технічного огляду, страхування тощо.( т.1 а.с. 12-13 ).

Оскільки відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за попереднім договором належним чином не виконувала, на думку позивача утворилась заборгованість за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_2 та АКБ «Укрсоцбанк».

Пунктом 5 договору передбачено, що у разі відмови відповідача від укладання основного договору купівлі - продажу у визначений термін та на визначених умовах або сплати грошових коштів не згідно до графіку платежів більш як на дві неділі та страхових платежів, сума сплаченого позивачу авансу залишається без повернення у позивача, автомобіль повинен бути повернений позивачу на протязі однієї доби з дня вимоги.

Як зазначає позивач ОСОБА_2 , у зв`язку із невиконанням умов попереднього договору, він 08 грудня 2011 року направив на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом письмову вимогу про повернення належного йому автомобіля.( т.1 а.с. 20) . Автомобіль не був повернутий, у зв`язку з чим позивач вважає ,що нарахована пеня за порушення вимог договору за період прострочення, зокрема, з 08 грудня 2011 року по 30 червня 2012 року складає 1 292331,36 грн. Натомість , з матеріалів справи не вбачається ,що відповідач дійсно отримувала таку вимогу , враховуючи що вона направлена із зворотнім повідомленням . Відмітка про отримання вимоги відповідачем на повідомленні відсутня (т.1 а.с. 21). Будь-яких доказів належних і допустимих доказів про отримання відповідачем саме листа-вимоги від 08 грудня 2011 року і направлення саме цього листа відповідачу , відповідно до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України ( чинними на час розгляду справи) позивач суду не надав . За таких обставин , відсутні підстави вважати, що відповідачем порушувались умови щодо повернення автомобіля, а тому вимоги про стягнення пені за несвоєчасне повернення автомобіля є безпідставними і задоволенню не підлягають . Крім того , як видно із матеріалів справи ( т.1 а.с. 138 ), згідно копії акту опису та арешту майна від 09 квітня 2013 року, проведеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2808, виданого 13 вересня 2012 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми кредитної заборгованості, спірний автомобіль було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 ( директор філії 17 ПП « Нива В.П.») . Вказаний акт не містить даних, що вказаний автомобіль вилучався у ОСОБА_1 . Крім того, як видно копії акту, ОСОБА_1 не приймала участі в його складанні . В акті зазначено, що вказаний автомобіль буде переданий на реалізацію не раніше 19 квітня 2013 року .

Враховуючи наведене, позивач не надав жодного доказу на підтвердження того факту ,що спірний автомобіль знаходився або знаходиться у відповідача ОСОБА_1 , а тому вимоги про зобов`язання відповідача повернути автомобіль позивачу є необґрунтованими і задоволенню не підлягають .

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір), на умовах, встановлених попереднім договором.

Відповідно до ч. 3 ст.635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладання.

Згідно ч.1 ст.641 ЦК України, пропозицію укласти договір може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Відповідності до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

На обґрунтування вимог про розірвання договору, позивач ОСОБА_2 посилався на ту обставину, що внаслідок невиконання ОСОБА_1 обов`язків за попереднім договором , а саме щодо несплати грошових коштів відповідно до вимог п. 2 договору, відповідач порушує його права, оскільки позивач розрахував за рахунок коштів, наданих відповідачем зможе виплачувати кредит, отриманий згідно договору кредиту від 18 вересня 2007 року. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 грудня 2011 року задоволено позов ПАТ « Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором ( т. 1 а.с. 191-192). Вказаним рішенням не встановлено обставин, які б свідчили, що заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором виникла у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 умов попереднього договору .

При цьому слід зазначити ,що саме і цій частині вимог, позивач ОСОБА_2 відмовився від позову, і провадження в цій частині закрито, а обставини щодо неповернення автомобіля відповідачем ОСОБА_1 позивачу не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції , а відтак вимоги про розірвання договору з підстав його невиконання відповідачем є безпідставними і задоволенню не підлягають .

Позивачем у відповідності до ст.76 -81 ЦПК України не було надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції жодних доказів на підтвердження своїх вимог про невиконання відповідачем умов попереднього договору .

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, відповідно до ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає що рішення суду в частині задоволення вимог про розірвання попереднього договору, стягнення пені за прострочення повернення транспортного засобу, повернення автомобіля скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,373, 374,376,381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а:

Прийняти відмову ОСОБА_2 від позову в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 33 735,54 доларів США, заборгованості за процентами в розмірі 14 656,45 доларів США, суми нарахованої та несплаченої пені в розмірі 38 094,40 грн, суми пені за прострочення платежів в розмірі 49 427,98 грн.

Провадження в цій частині закрити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 вересня 2012 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору, стягнення пені за прострочення повернення автомобіля та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 12 вересня 2019 року.

Головуючий Судді