КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/4425/19 Головуючий у І інстанції Макаренко І.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Группа Скіф» на ухвалу Шевченківського районного суду Київської області 24 квітня 2019 року про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Група Скіф» до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, ОСОБА_1, третя особа: Державне підприємство «Сетам» про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2019 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом, посилаючись на те, що автомобіль, який був відчужений за оспорюваним договором купівлі-продажу, є власністю позивача оскільки придбаний за кошти, які надходили на рахунок ТОВ «ОП «Група Скіф» в результаті господарської діяльності за договорами надання охоронних послуг, договорами фінансової допомоги, договорами позики, страхового відшкодування.

З врахуванням вимог ч.5 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національне агентство має право передати активи для реалізації без згоди власника лише на підставі ухвали слідчого судді або суду, і ця ухвала на реалізацію має бути у Національного агенства з відповідним зверненням прокурора на реалізацію активів. Однак такої ухвали не існує, ТОВ «ОП «Группа Скіф» згоди на реалізацію майна не надавав.

Протоколу електронних торгів не існує. Отже АРМА через ДП «Сетам» в порушення п.1 Договору купівлі-продажу від 06.12.2017 р. , незаконно укладених між Нацагенством та ОСОБА_1, безпідставно та протизаконно, продав та передав ОСОБА_1 майно на підставі неіснуючих протоколів.

06 грудня 2017 року між відповідачами незаконно, протиправно, за відсутності згоди власника, за відсутності ухвали слідчого судді або суду на реалізацію, укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого АРМА зобов'язався за результатом проведення електронних торгів (протокол № 301329 від 04.12.2017) передати у власність ОСОБА_1. транспортний засіб Тойота Камрі, 2012 р.в. державний номерний знак НОМЕР_1 за ціною 538 105 грн.

На підставі викладеного просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 06 грудня 2017 року, укладений між АРМА та ОСОБА_1, стягнути з АРМА матеріальні збитки, заподіяні вчиненням недійсного договору купівлі-продажу від 06 грудня 2017 року у розмірі 538105,82 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 24 квітня 2019 року клопотання представника АРМА про закриття провадження у цивільній справі №761/4425/19 задоволено.

Провадження у цивільній справі №761/4425/19 закрито.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ТОВ «ОП «Группа Скіф» подало апеляційну скаргу.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Наголошує на тому, що в провадженні Окружного адміністративного суду м.Києва знаходиться адміністративна справа № 826/2760/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Группа Скіф» про визнання протиправними дій АРМА щодо реалізації транспортних засобів.

Предметом розгляду адміністративної справи є законність чи незаконність дій відповідача щодо встановленої законодавчими та нормативно-правовими актами процедури щодо реалізації транспортних засобів.

В даній справі позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу з підстав, визначених ч.2 ст. 203 ЦК України та стягнення матеріальних збитків.

Предметом цієї справи є наявність чи відсутність повноважень у відповідача на укладення цивільного договору купівлі-продажу, укладеного між юридичною особою публічного права та фізичною особою.

Апелянт вважає, що враховуючи викладене, відповідачу у цивільному процесі достатньо надати докази, відповідно до яких він набув повноважень на укладення договору купівлі-продажу чужого майна, яке належить на праві власності іншій особі. Для вирішення зазначеного питання не потрібно перевіряти законність чи незаконність усієї процедури реалізації та відповідність її законодавчим та нормативно-правовим актам, що є предметом розгляду адміністративного суду.

За таких обставин, висновок суду про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства свідчить про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та про невідповідність висновків суду обставинам справи.

Просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Від АРМА надійшов відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначено, що у даних оспорюваних правовідносинах, здійснюючи повноваження та реалізуючи функції, визначені, приписами Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі - Закон) та статтею 100 Кримінального процесуального кодексу України, АРМА не реалізує цивільну правоздатність, дієздатність, а діє як суб'єкт власних повноважень реалізовуючи свої владні управлінські функції. Більше того, згідно підстав позовної заяви позивач просить надати оцінки діям, рішенням АРМА щодо наявності повноважень щодо здійснення реалізації активу, укладення відповідного договору, при цьому, відповідну оцінку таким правовідносинам надав Окружний адміністративний суд міста Києва у справі № 826/2760/18, що виключає підсудність даного спору Шевченківському суду міста Києва, відтак оскаржувана Апелянтом ухвала є законною та обґрунтованою, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Також надійшов відзив на апеляційну скаргу від ДП «СЕТАМ». Як вбачається з матеріалів справи, змісту позовних вимог та доказів, на які посилається позивач як на підставу захисту порушених прав, між сторонами виникли спірні правовідносини, що стосуються здійснення АРМА, як суб'єктом владних повноважень, дій спрямованих на реалізацію своїх владних управлінських функцій, що виключає підвідомчість даного спору Шевченківському районному суду м. Києва.

Отже, враховуючи все вищевикладене в цілому ДП «СЕТАМ». вважає , що Шевченківським районним судом м. Києва під час розгляду справи № 761/4425/19 дотримано норми матеріального та процесуального права, що відповідає вимогам норм чинного законодавства України, а отже таке рішення скасуванню не підлягає.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 вересня 2019 року справу призначено судді-доповідачу Голуб С.А.

В судове засідання з'явилась представниця АРМА, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, які з'явилися в судове засідання, доходить висновку що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що із матеріалів справи та змісту позовних вимог та доказів, на які посилається позивач як на підставу захисту порушених прав, вбачається, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що стосуються здійснення АРМА, як суб'єктом владних повноважень, дій спрямованих на реалізацію своїх владних управлінських функцій, що виключає підвідомчість даного спору Шевченківському районному суду м. Києва.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до Постанови Верховного суду від 03.04.2018 у справі № 2а-6386/12/1070, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За правилами частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до змісту вказаної Постанови Верховного Суду, вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів на час розгляду справи судами попередніх інстанцій належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас, згідно частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно абзацу першого, другого пункту 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ суду України «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 № 3 (далі - Постанова), критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є:

по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства);

по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно абзацу першого, другого пункту 3 Постанови, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України, у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 4.8 Постанови Верховного суду від 14.11.2018 у справі № 906/515/17, Верховний суд звертає увагу суддів на те, що для визначення предметної юрисдикції вирішальне значення має суть оспорюваних дій, а не форма їх вираження.

У даній справі позивач просить надавати оцінку дотримання вимог Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» (далі- Закон) щодо наявності повноважень Національного агентства щодо визначення шляху управління - реалізації, та здійснення заходів з приводу реалізації відповідного шляху управління - реалізації, що вказує на відсутність у даному провадженні спору про право.

Відтак, суттю оспорюваних правовідносин є незгода позивача із здійсненими заходами управління вжитими Національним агентством відносно арештованого у кримінальному провадженні майна - обранням способу управління, вжиттям дій щодо реалізації заходів управління - реалізації.

Як видно із підстав позовної заяви, Національне агентство та позивач не оспорюють належність права власності щодо арештованого у кримінальному провадженні майна, а також Національне агентство та позивач не спорять між собою про право власності на арештоване в кримінальному провадженні майно.

Крім того, відповідно до змісту позовної заяви позивач обґрунтовує наявність підстав щодо відсутності цивільної дієздатності та правоздатності з посиланнями на порушенням, на думку останніх, вимог КПК України, Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», які встановлюють порядок та повноваження Національного агентства щодо здійснення заходів управління арештованим у кримінальному провадженні майном. Тобто, обґрунтування наявності підстав позовної заяви позивача, вказують, що між сторонами відсутні оспорювані цивільні відносини врегульовані Цивільним кодексом України, іншими актами цивільного законодавства.

Окрім цього, оспорювані правовідносини, що склалися між Національним агентством та позивачем виникли не у зв'язку з невиконанням умов цивільно-правової угоди з підстав порушення цивільних зобов'язань, дані правовідносини не випливають із договірних відносин та не підлягають вирішенню за правилами цивільного судочинства.

Оскільки позивач просить суд здійснити оцінку законності рішень та дій Національного агентства під час виконання ним свої владних повноважень та адміністративних функцій, між сторонами справі відсутній спір про право.

Доводи щодо порушення правил предметної підсудності підтверджуються і змістом самої позовної заяви позивача та обґрунтуванням його позовних вимог.

Позивачем не наведено вимог цивільного та господарського законодавства, які є підставою для визнання оспорюваного договору, що унеможливлює надання оцінки оспорюваним правовідносинам даним судом.

Відповідно до змісту позовної заяви позивача, підставою для визнання недійсним оспорюваного договору є не конкретні положення такого договору, які суперечать вимогам цивільного законодавства, а неправомірні, на думку позивача дії, рішення вчинені Національним агентством до укладення такого договору, що не відповідає приписам статті 203, 215 ЦК України, що за доводами ТОВ «ОП «Група Скіф» є підставою для визнання недійсним договору купівлі - продажу.

Таким чином, предметом позову є дії та рішення Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів як суб'єкта наділеного владно-управлінськими повноваженнями, що свідчить про публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ «ОП «Група Скіф», ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Группі Скіф» залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 24 квітня 2019 року про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Охоронне підприємство «Група Скіф» до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, ОСОБА_1, третя особа: Державне підприємство «Сетам» про визнання недійсним договору купівлі-продажу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач

Судді