Постанова

Іменем України

14 листопада 2019 року

м. Київ

справа 263/15237/16-ц

провадження № 61-26182св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Кривцової Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - Маріупольська міська рада,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Маріупольської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області в складі судді Ікорської Є. С., від 27 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області в складі колегії суддів: Лопатіної М. Ю., Биліни Т. І., Принцевської В. П., від 27 червня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року Маріупольська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі рішення Маріупольської міської ради від 23 грудня 2008 року № 5/26-4736 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 із земель житлової та громадської забудови передана в оренду строком на 10 років земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,3735 га. 02 лютого 2010 року укладено відповідний договір оренди земельної ділянки. Відповідачами порушено умови договору оренди, наявна заборгованість з орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі 325 068,79 грн за період з лютого 2015 року по травень 2016 року.

Посилаючись на порушення умов договору, Маріупольська міська рада просила суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,3735 га, у розмірі 325 068,83 грн, в тому числі пеню 66 056,79 грн, вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2017 року в задоволенні позову Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2017 року провадження в справі за позовом Маріупольської міської ради в частині вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по орендній платі за користування земельною ділянкою закрито з тих підстав, що справа не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України ( далі - КМУ) від 02 грудня 2015 року № 1275-р, місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснюється антитерористична операція, тому слід застосувати вимоги статті 6 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669-VII), внаслідок чого не підлягають задоволенню заявлені вимоги позивача за період з 01 лютого 2015 року по червень 2016 року, оскільки від нарахування орендної платі за період з 14 квітня 2014 року відповідачі, як такі, що у цей період були суб`єктами господарювання, звільняються.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27 червня 2017 року апеляційну скаргу Маріупольської міської ради відхилено.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2017 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що місто Маріуполь Донецької області є територією, на якій здійснюється антитерористична операція, а тому на підставі положень статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин), яка є нормою прямої дії, відповідачі ( суб`єкти господарювання) звільняються від сплати за користування земельною ділянкою державної та комунальної власності на період проведення антитерористичної операції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року Маріупольська міська рада направила до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга Маріупольської міської ради мотивована тим, що суди попередніх інстанцій надали неправильну оцінку зібраним доказам та дійшли неправильних висновків щодо відмови у задоволенні позову. Так договір оренди укладено з відповідачами як з фізичними особами, а не як із суб`єктами господарювання, що унеможливлює застосування пільг, передбачених Законом № 1669, оскільки положення статей 6,7 Закону застосовується виключно до суб`єктів господарювання. Крім того, посилаючись на положення Закону України від 17 травня 2016 року №1365-VІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування», який вступив в дію 08 червня 2016 року, вказує, що в переліку населених пунктів, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» місто Маріуполь не значиться, що унеможливлює застосування положення статті 6 Закону № 1669-VІІІ до спірних правовідносин.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Наливай О. С. направив заперечення (відзив) на касаційну скаргу та вказував, що судами попередніх інстанцій при ухваленні судових рішень дотримано норм матеріального та процесуального права, тому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано справу із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 04 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Маріупольської міської ради від 23 грудня 2008 року № 5/26-4736 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . , ОСОБА_5. та ОСОБА_2. із земель житлової та громадської забудови передана в оренду строком на 10 років земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, площею 0,3735 га.

02 лютого 2010 року між Маріупольською міською радою та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір оренди вказаної земельної ділянки.

Згідно із пунктом 5.1, 9.1.1 договору оренди, земельна ділянка Маріупольською міською радою передана в оренду орендарям з правом самостійного на ній господарювання та з метою та цільовим призначенням для роздрібної торгівлі у неспеціалізованому магазині (функціонування магазину).

15 лютого 2010 року на виконання умов договору оренди між сторонами підписано акт приймання-передачі земельної ділянки.

За період з 15 лютого 2015 року по 31 травня 2016 року виникла заборгованість по сплаті оренди за договором від 02 лютого 2010 року, яка складає 391 125,62 грн, у зв`язку з чим нарахована пеня у розмірі 66 056,79 грн.

ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність як фізична особа-підприємець у період з 13 червня 2000 року по 07 лютого 2017 року.

ОСОБА_2 здійснював господарську діяльність як фізична особа- підприємець у період з 08 липня 2005 року по 20 вересня 2016 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі», орендна плата (розмір, індексація, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду) є однією з істотних умов договору оренди земельної ділянки.

Статтею 96 ЗК України встановлено обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно з частиною другою статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Законом № 1669-VII, який є спеціальним, дія якого поширюється лише на визначене коло суб`єктів, визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

За статтею 6 Закону № 1669-VII (в редакції, що діяла до 08 червня 2016 року) під час проведення антитерористичної операції суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільняються від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого входило місто Маріуполь Донецької області.

Даний населений пункт входить також і до оновленого Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р.

Законом України від 17 травня 2016 року № 1365-VIII «Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» (далі Закон - № 1365-VIII) стаття 6 Закону України № 1669-VII викладена в іншій редакції, стаття 4 доповнена частиною четвертою.

Закон № 1365-VIII набрав чинності 08 червня 2016 року.

Згідно з вимогами статті 6 Закону України № 1669-VII у новій редакції, суб`єктів господарювання звільнено від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р.

Місто Маріуполь не входить до вказаного переліку міст, які розташовані на лінії зіткнення.

Відмовляючи у задоволенні позову Маріупольської міської ради, суди попередніх інстанцій встановили, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зокрема, уклали з Маріупольською міською радою договір оренди, за умовами якого земельна ділянка передана в оренду орендарям з правом самостійного на ній господарювання і з метою та цільовим призначенням для роздрібної торгівлі у неспеціалізованому магазині. При цьому відповідачі здійснювали господарську діяльність як фізичні особи-підприємці у період часу з 15 лютого 2015 року по 31 травня 2016 року, тобто період, за який позивач просить суд стягнути орендну плату, тому суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо застосування положення статті 6 Закону 1669-VII (у редакції, яка діяла до 08 червня 2016 року) до правовідносин, що виникли, оскільки суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільнені від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Щодо доводів касаційної скарги, що суди, відмовляючи в задоволенні позову, не врахували положення Закону № 1365-VІІІ, якими внесено зміни в статтю 6 Закону № 1669- VІІІ, є безпідставними, оскільки вказані зміни набрали чинності з 08 червня 2016 року і за приписами статті 5 ЦК України не можуть розповсюджуватися на спірні правовідносини, що виникли до дня набрання ним чинності.

Інші доводи заявника зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Маріупольської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Кривцова Б. І. Гулько Д. Д. Луспеник