Справа № 314/1039/19
Провадження № 2/314/630/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2019 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар Павлівська І.В.,

розглянувши, у судовому засіданні клопотання представника позивача про застосування заходів процесуального примусу до представника відповідача адвоката Коломоєць І.В.

за участі представника позивача Радомирської К.О.,

встановив:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди.

Представником позивача в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування заходів процесуального примусу відносно представника відповідача адвоката Коломоєць І.В.

Суд, заслухавши клопотання, приходить до наступного.

07.03.2019 до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди.

27.03.2019 ухвалою суду провадження відкрито, справу призначено до розгляду (суддя Мануйлова Н.В.), згідно вказаної ухвали відповідачу визначений строк для подачі відзиву.

16.04.2019 до суду надійшов відзив ОСОБА_3 . Після отримання вище зазначеного відзиву, позивачем, остання звернулась до суду з заявою про застосування до відповідача ОСОБА_3 заходів примусового впливу, мотивуючи це, тим що у відзиві відповідач використала фрази, які позивач вважає образливими, та просить суд визнати поведінку відповідача ОСОБА_3 недобросовісною, а також, такою що не відповідає ч. 2 ст. 43, ч. 1 ст. 44 ЦПК України

Цивільне процесуальне законодавство містить застереження щодо заборони учасникам судового процесу зловживати наданими їм процесуальними правами.

Права та обов`язки учасників справи регламентовані ст. 43 ЦПК України.

За положеннями ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У відповідності до положень ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

З аналізу наведених норм вбачається, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Згідно зі ст.144 ЦПК України одним із заходів процесуального примусу є штраф та попередження.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1ст.148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судомна учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

Системний аналіз ст.ст. 44, 148 ЦПК України дає можливість зробити висновок, що визнання певних процесуальних дій зловживанням процесуальними правами можливе після того, як така процесуальна дія вчиняється і стає предметом судового розгляду після якого суд має право визнати подання скарги, заяви, клопотання зловживанням процесуальними правами та залишати такі без розгляду або ж повернути, застосувати заходи процесуального примусу, зокрема і у вигляді штрафу.

Обставин, які б вказували на те, що дії відповідача були спрямовані на шкоду правосуддю у справі відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 ЦПК України до учасників судового процесу та інших осіб, присутніх у судовому засіданні, за порушення порядку під час судового засідання або невиконання ними розпоряджень головуючого застосовується попередження, а у разі повторного вчинення зазначених дій - видалення із зали судового засідання.

Отже, аналіз наведеного свідчить про застосування заходу процесуального впливу у вигляді попередження можливе лише за певні дії, що перелічені у ст.143 ЦПК України.

Крім того суд зауважує, позивач не згодна з діями відповідача ОСОБА_3 як адвоката при виконанні останньою своїх професійних обов`язків, але це не є підставою для застосування судом процесуального примусу, ці питання вирішуються відносно даного захисника шляхом звернення зі скаргою на її дій як захисника.

Таким чином, суд приходить до переконання про відмову в задоволення клопотання представника позивача.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 84, 143, 145, 258-261,263 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання представника позивача про застосування заходів процесуального примусу до представника відповідача адвоката Коломоєць І.В. відмовити.

Ухвала суду самостійному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 15.11. 2019 року.

Суддя : В. О. Кіяшко

15.11.2019