КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №375/2000/18 Головуючий у І інстанції - Нечепоренко Л.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Журби С.О., Писаної Т.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Керуючого філією Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Києві Башинської Ольги Миколаївни на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22 травня 2019 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

у жовтні 2018 року ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем в письмовій формі укладено Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № від 03 грудня 2014 року із змінами, внесеними Додатковою угодою від 23 грудня 2014 року.

Також, між позивачем та відповідачем в письмовій формі було укладено Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № від 03 грудня 2014 року із змінами, внесеними Додатковою угодою від 23 грудня 2014 року, згідно умов якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням кредитної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 4 000 грн.

Так як відповідач порушив умови виконання кредитного договору станом на 03 жовтня 2018 року у нього виникла заборгованість зі сплати нарахованих за період з 31 січня 2015 року по 03 жовтня 2018 року процентів за користування кредитом у сумі 4339грн. за кредитним договором №1 та 4393,97грн. за кредитним договором №2.

28 серпня 2015 року позивач направив відповідачу претензію з вимогою в строк до 11 вересня 2015 року достроково погасити заборгованість за кредитним договором №1 в розмірі 3 950грн. та заборгованість за процентами станом на 28 серпня 2015 року в розмірі 576,29грн, а також за кредитним договором №2 в розмірі 4000 грн та заборгованість за процентами станом на 28 серпня 2015 року в розмірі 583,57 грн.

Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання і у нього виникла прострочена заборгованість, яка станом на 03 жовтня 2018 року складає 3950 грн за кредитним договором №1 та 4000 грн за кредитним договором №2.

На 03 жовтня 2018 року загальна заборгованість по кредиту №1 становить 11996,59 грн, яка складається з: - 3950 грн - прострочена заборгованість за кредитом; - 4339,02 грн - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом; - 1261,63 грн - пеня за порушення строків погашення кредиту; - 31,69 грн - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом; - 345,76 грн - три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитом; - 165,36 грн - три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом; - 1350,54 грн - інфляційне збільшення суми боргу за кредитом; - 552,58 грн - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом.

За кредитом №2 загальна заборгованість становить 12148,47 грн, яка складається з: - 4000 грн - прострочена заборгованість за кредитом;- 4393,97 грн - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом; - 12771,60 грн - пеня за порушення строків погашення кредиту; - 32,09 грн - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом; - 350,14 грн - три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитом; - 167,46 грн - три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом; - 1367,64 грн - інфляційне збільшення суми боргу за кредитом; - 559,58 грн - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом.

Просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в рамках зарплатного проекту № на загальну суму 11996,59 грн та заборгованість по зарплатному проекту № на загальну суму 12 148,47 грн та судові витрати.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 22 травня 2019 року, відмовлено в задоволенні позову ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, керуючим філією АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, Башинською О.М . було подано апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим та винесене з порушенням норм матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що між Банком та Позичальником було погоджено умови договору, за якими останній зобов`язаний погасити заборгованість за кредитним договором в повному обсязі в день припинення дії кредитної лінії.

Кредитна лінія відкривається на строк, що відповідає строку дії основної картки, а саме до 30 листопада 2017 року, а тому суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що позовна давність за вимогами про стягнення заборгованості за Кредитним договором повинна обчислюватися з 11 вересня 2015 року.

Відтак, враховуючи, що термін дії кредитної лінії закінчився 30 листопада 2017 року, строк позовної давності до вимог про стягнення боргу за кредитом спливає 30 листопада 2020 року.

Також, сторони кредитного договору на умовах та в порядку визначеному нормами чинного законодавства України, з дотриманням принципу свободи договору, а також встановлених законом вимог щодо форми та змісту договору, домовилися про сплату позичальником процентів за користування кредитом до моменту фактичного повернення боргу за кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості позичальника банком нараховані проценти за користування кредитом за період з 23 грудня 2014 року з моменту надання кредиту та до 03 жовтня 2018 року.

Отже, дата виникнення прострочення за процентами за кредитом - 01 квітня 2015 року, оскільки проценти за лютий 2015 року повинні були бути сплачені не пізніше останнього дня місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані, тобто до 31 березня 2015 року.

Таким чином, з огляду на те, що банком було подано позов у даній справі до суду 10 жовтня 2018 року, існують законні підстави для стягнення процентів за кредитом, нарахованих з 01 вересня 2015 року по 03 жовтня 2018 року в сумі 3 662,09 грн. за кредитним договором-1 та в сумі 3708,48 грн за кредитним договором-2.

Також, банком при зверненні до суду були заявлені вимоги про стягнення за кредитним договором-1 пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, нараховану за період з 17 жовтня 2017 року по 03 жовтня 2018 року в сумі 30,79 грн та за кредитним договором-2 пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом нараховану за період з 17 жовтня 2017 року по 03 жовтня 2018 року в сумі 31,18 грн.

В свою чергу, інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом та три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами нараховувались за період з 17 жовтня 2015 року по 03 жовтня 2018 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності для звернення до суду з такими вимогами.

Таким чином, існують законні підстави для стягнення: за кредитним договором-1: трьох процентів річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом в сумі 165,25 грн; інфляційного збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом в сумі 552,58 грн. За кредитним договором-2: трьох процентів річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом в сумі 167,35 грн; інфляційного збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом в сумі 559,58 грн.

Банк вважає, незаконним висновок суду першої інстанції щодо пропуску Банком строку позовної давності на звернення до суду з вимогами про стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту, оскільки Банком заявлені вимоги про стягнення пені за прострочення повернення кредиту за період з 17 жовтня 2017 року по 03 жовтня 2018 року - в межах річного строку перед зверненням до суду у даній справі, а право на нарахування пені за порушення строків повернення кредиту передбачено п.8.1.1 Кредитного договору.

Відтак, вважає, що існують законні підстави для стягнення: за кредитним договором-1 пені за порушення строків погашення кредиту в сумі 1226,62 грн; за кредитним договором-2 пені за порушення строків погашення кредиту в сумі 1242,16 грн.

Представник банку просила скасувати рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22 травня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 22701,67 грн.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем в письмовій формі укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № від 03 грудня 2014 року із змінами, внесеними додатковою угодою від 23 грудня 2014 року.

Також між позивачем та відповідачем в письмовій формі було укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту № від 03 грудня 2014 року із змінами, внесеними додатковою угодою від 23 грудня 2014 року, згідно умов якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням кредитної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 4000 грн.

Так як відповідач порушив умови виконання кредитного договору станом на 03 жовтня 2018 року у нього виникла заборгованість зі сплати нарахованих за період з 31 січня 2015 року по 03 жовтня 2018 року процентів за користування кредитом у сумі 4339 грн за кредитним договором №1 та 4393,97 грн за кредитним договором №2.

28 серпня 2015 року позивач направив відповідачу претензію з вимогою в строк до 11 вересня 2015 року погасити заборгованість за кредитним договором №1 в розмірі 3950 грн та заборгованість за процентами станом на 28 серпня 2015 в розмірі 576,29 грн, а також за кредитним договором №2 в розмірі 4000 грн та заборгованість за процентами станом на 28 серпня 2015 року в розмірі 583,57 грн.

Однак відповідач на виконав взяті на себе зобов`язання і у нього виникла прострочена заборгованість, яка станом на 03 жовтня 2018 року складає 3950 грн за кредитним договором №1 та 4000 грн за кредитним договором №2.

На 03 жовтня 2018 року загальна заборгованість по кредиту №1 становить 11996,59 грн, яка складається з: - 3950 грн - прострочена заборгованість за кредитом;- 4339,02 грн - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом;- 1261,63 грн - пеня за порушення строків погашення кредиту; - 31,69 грн - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом; - 345,76 грн - три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитом;- 165,36 грн - три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом;- 1350,54 грн - інфляційне збільшення суми боргу за кредитом; - 552,58 грн - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом.

За кредитом №2:- 4000 грн - прострочена заборгованість за кредитом; - 4393,97 грн - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом; - 12771,60 грн - пеня за порушення строків погашення кредиту;- 32,09 грн - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом;- 350,14 грн - три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитом;- 167,46 грн - три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом;- 1367,64 грн - інфляційне збільшення суми боргу за кредитом; - 559,58 грн - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що умовами кредитного договору установлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Зазначає, що позивачем пропущений строк звернення до суду і сплив позовної давності, про застосування якої заявлено представником відповідача 22 травня 2019 року, є підставою для відмови в задоволенні позову, так як заяви про поновлення строку звернення до суду позивач не подав.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 цього Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п`ята статті 261 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач 28 серпня 2015 року направив відповідачу претензію з вимогою в строк до 11 вересня 2015 року достроково погасити заборгованість за кредитними договорами №1 та №2, тобто, відповідач повинен здійснити останній платіж 11 вересня 2015 року, а тому з цього часу починає діяти строк позовної давності, однак позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором 29 жовтня 2018 року.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Висновок суду першої інстанції про те, що позивач пропустив позовну давність, у межах якої він міг звернутись до суду з вимогою про стягнення з боржника заборгованості за кредитними договорами, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу Керуючого філією Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Києві Башинської Ольги Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана