Постанова

Іменем України

14 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 219/7798/2013-ц

провадження № 61-31815св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

стягувач - публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,

боржник - ОСОБА_1 ,

відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2017 року у складі судді Шевченко Л. В. та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Краснощокової Н. С., Курило В. П., Соломахи Л. І.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ», банк) звернулося із скаргою на дії ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області.

Скарга мотивована тим, що 20 травня 2014 року банк направив на виконання до ВПВР УДВС ГТУЮ в Донецькій області виконавчий лист № 219/7798/2013-ц, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором № НД-188 від 08 серпня 2008 року у розмірі 3 779 2860,60 грн, а також судового збору у розмірі 3 441 грн.

22 травня 2014 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Донецькій області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43403167 на підставі зазначеного виконавчого листа.

07 листопада 2016 року представником ПАТ «ПУМБ» було направлено запит до УДВС ГТУЮ в Донецькій області щодо виконання судового рішення.

25 листопада 2016 року отримана відповідь, згідно якої 10 листопада 2014 року постановою державного виконавця виконавче провадження № 43403167 завершено на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення постанови) - встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника.

Банк зазначав, що у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутня постанова про повернення виконавчого провадження № 43403167, таким чином неналежне ставлення державного виконавця до своїх обов`язків порушує право порушує права стягувача на доступ до матеріалів виконавчого провадження та своєчасне відновлення порушеного права. При винесенні постанови про завершення виконавчого провадження державний виконавець зробив висновок про те, що підставою для повернення виконавчого документа стягувачу є Закони України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядження КМ України від 07 листопада 2014 року № 1085-р, яким затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у зв`язку з чим виконавчі дії на тимчасово окупованій території не проводяться. Подальше проведення виконавчих дій неможливе у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території, на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області переміщено на територію, підконтрольну владі. Згідно пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Стягувач вказував, що нормативні акти, на які послався державний виконавець, жодним чином не регулюють питання примусового виконання рішення суду, також державний виконавець не зазначив встановлену законом заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти відносно боржника. У боржника є майно на неокупованій території, а саме - нежитлове приміщення у м. Артемівську, жодний законодавчий акт, яким регулюються правовідносини та особливості застосування законодавства в зоні проведення АТО, не містить заборони щодо виконання рішень судів по відношенню до боржників, які мають майно на неокупованій території, тому на нежитлове приміщення може бути звернено стягнення. Таким чином державний виконавець проігнорував норми Закону України «Про виконавче провадження» та передчасно виніс постанову про повернення виконавчого провадження.

ПАТ «ПУМБ» просило:

визнати незаконними дії ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області щодо винесення постанови від 11 листопада 2014 року про повернення виконавчого провадження № 43403167;

визнати незаконною та скасувати постанову ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області від 11 листопада 2014 року про повернення виконавчого провадження № 43403167;

зобов`язати ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області відновити виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № НД-188 від 08 серпня 2008 року у розмірі 3 779 2860,60 грн, а також судового збору у розмірі 3 441 грн.

Короткий зміст ухвал суду першої та апеляційної інстанції

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2017 року, скаргу ПАТ «ПУМБ» на дії ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області задоволено. Визнано незаконними дії державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області щодо винесення постанови про повернення ПАТ «ПУМБ» виконавчого листа № 219/7798/2013-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № НД-188 від 08 серпня 2008 року у розмірі 3 779 286,60 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 1 523 500 грн; заборгованість за відсотками 2 012 264,27 грн; сума пені за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором 243 522,33 грн, а також судовий збір у розмірі 3 441 грн, якою завершено виконавче провадження № 43403167. Визнано незаконною та скасовано постанову ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області про повернення виконавчого документа № 219/7798/2013-ц від 10 листопада 2014 року у виконавчому провадженні № 43403167. Зобов`язано ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області відновити виконавче провадження № 43403167 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № НД-188 від 08 серпня 2008 року у розмірі 3 779 286,60 грн, а також судового збору у розмірі 3 441 грн на користь ПАТ «ПУМБ».

Ухвали судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що будь-яких заборон на звернення стягнення на майно чи кошти боржника ОСОБА_1 зазначеними у постанові державного виконавця законами або підзаконними нормативним актами не передбачено, а тому підстави для повернення виконавчого документу у державного виконавця були відсутні. ОСОБА_1 на праві власності належить частина нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та будинок за адресою: АДРЕСА_3 . Б оржник має майно на території, що підконтрольна державній владі, але державним виконавцем повернено виконавчий документ без вчинення передбачених законом дій щодо виконання судового рішення, що у подальшому призвело до незаконного повернення виконавчого документа стягувачу та до порушення його прав на своєчасне і повне виконання судового рішення.

Аргументи учасників справи

У травні 2017 року ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог скарги. При цьому посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що проведення виконавчих дій на території проведення активної фази АТО неможливо, оскільки відділу заборонено здійснювати свою діяльність, у тому числі проводити виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території. Оскаржена постанова винесена 10 листопада 2014 року, органи та установи юстиції у Донецькій області були переміщені після 25 листопада 2014 року, робота УДППЗ «Укрпошта» припинена не раніше 14 листопада 2014 року, тобто через 4 дні після винесення та передачі до відділення зв`язку оскарженої постанови та оригіналу виконавчого листа. Станом на 10 листопада 2014 року на території м. Донецьк, де знаходився ВПВР, вже проводилась АТО, мало місце знеструмлення електромереж через їх пошкодження, що унеможливлювало доступ державних виконавців до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та мережі Інтернет. Тому постанова була виготовлена на паперовому носії, а відомості про вчинену виконавчу дію були внесені одразу після відновлення доступу до ЄДРВП.

Зазначає, що суди фактично аналізували не обставини та підстави винесення оскарженої постанови, а перелік виконавчих дій, вжитих державним виконавцем та зазначили про ненадання державним виконавцем доказів проведення виконавчих дій, про які у скарзі ПАТ «ПУМБ» взагалі не зазначалось. Суд також зазначив в ухвалі про те, що жодні обставини не перешкоджали державному виконавцю виконувати передбачені законом заходи з пошуку майна боржника, що не пов`язане із місцезнаходженням боржника, однак, судом не враховані фактичні обставини справи та доводи відділу щодо загрози життю та здоров`ю людей, як наслідок проведення бойових дій та захоплення владних установ бойовиками, факт знаходження відділу у м. Донецьку та реєстрацію боржника у м. Артемівську.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 07 травня 2014 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист № 219/7798/2013-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором № НД-188 від 08 серпня 2008 року у розмірі 3 779 2860,60 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 1 523 500 грн; заборгованість за відсотками 2 012 264,27 грн; сума пені за порушення виконання зобов`язань за кредитним договором 243 522,33 грн, а також судовий збір у розмірі 3 441 грн.

20 травня 2014 року до ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області ПАТ «ПУМБ» направлено на виконання вказаний виконавчий лист.

22 травня 2014 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 43403167 на підставі виконавчого листа № 219/7798/2013-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» у розмірі 3 779 286,60 грн, а також судового збору у сумі 3 441 грн.

10 листопада 2014 року постановою державного виконавця ВП № 43403167 завершено на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про провадження» (у редакції, чинній на момент винесення постанови).

07 листопада 2016 року ПАТ «ПУМБ» до УДВС ГТУЮ у Донецькій області направлено запит № КНО-61.1.2/14 від 07 листопада 2016 року щодо виконання рішення суду.

25 листопада 2016 року на адресу ПАТ «ПУМБ» надійшла відповідь на запит № КНО-61.1.2/14 від 07 листопада 2016 року, згідно якої 10 листопада 2014 року постановою державного виконавця виконавче провадження № 43403167 завершено на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення постанови).

Суди на підставі інформації щодо виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором у розмірі та судового збору, яка міститься у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, встановили, що 22 травня 2014 року за виконавчим листом відкрито виконавче провадження, а 10 листопада 2014 року виконавче провадження завершено на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення постанови). Копію постанови про повернення виконавчого документа направлено сторонам, виконавчий документ направлено стягувачу. Всі архівні виконавчі провадження та журнали вихідної кореспонденції залишені на тимчасово окупованій території. У матеріалах справи не міститься копії оскаржено постанови від 10 листопада 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу через відсутність виконавчого провадження та у зв`язку із тим, що постанова не була внесена у Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень.

Згідно інформації про виконавче провадження № 43403167 виконавчий лист від 07 травня 2014 року № 219/7798/2013-ц, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області 20 травня 2014 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором та судового збору надійшов у ВПВР УДВС ГТУЮ у Донецькій області 20 травня 2014 року. 22 травня 2014 року старшим державним виконавцем Балдинюк М. Ю. відкрито виконавче провадження, надано боржнику строк для добровільного виконання до 29 травня 2014 року. 30 травня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору. 30 травня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

10 листопада 2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент винесення постанови) - встановлена заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника. У графі «підстава» зазначено: «Законами України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові за період проведення антитерористичної операції» та ін. визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. 07 листопада 2014 року розпорядженням КМ України № 1085-р затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У зв`язку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться. Подальше проведення виконавчих дій неможливо у зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території, на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а ВПВР У ДВС ГТУЮ в Донецькій області переміщено на територію, підконтрольну Українській владі».

Суди встановили, що ОСОБА_1 на праві власності належить частина нежилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та будинок за адресою: АДРЕСА_3 .

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

У частинах першій, другій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (3 редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій) зазначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про задоволення скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені ухвали постановлені без додержання норм процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржені ухвали без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області залишити без задоволення.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков