Справа № 333/7025/18
Провадження № 2/333/674/19
09 липня 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Кулик В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
17.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого зазначив наступне.
23.07.2018 року, він припаркував свій автомобіль NISSAN ALMERA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на стоянці для автомобілів відвідувачів ресторану «Старий парк», розташованому по вул. О.Говорухи, 26-б в м. Запоріжжі. До нього підійшов відповідач, який працював офіціантом у ресторані, та з яким у нього були дружні стосунки, та попросив його показати йому автомобіль, пояснивши, що має бажання придбати такий самий. Після огляду автомобіля, ОСОБА_2 попросив позивача проїхати по території стоянки, переконавши його в своїх навичках водіння, та запевнивши що в нього є права, які дають йому можливість керувати автомобілем. Але, як з`ясувалося пізніше, відповідач ввів позивача в оману, останній не мав відповідного посвідчення водія та необхідних навиків водіння. У зв`язку з чим, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд автомобілем на дерево. Автомобілю позивача було завдані механічні пошкодження, у зв`язку з якими автомобіль ремонту та відновленню не підлягає, що підтверджується даними звіту про проведення оцінки колісно-транспортного засобу NISSAN ALMERA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 від 27.07.2018 року. Ринкова вартість вищевказаного автомобіля без урахування аварійних пошкоджень складає 177 795 грн. 80 коп., а вартість відновлюваного ремонту та відновлення його собівартості складає 285 674 грн. 65 коп. Відносно відповідача, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення БР № 072320 від 23.07.2018 року. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Відповідач в добровільному порядку відмовляється від компенсації матеріальних збитків, постійно уникає зустрічей і всіляко приховує свій дохід, мотивуючи там, що він не працює і не має прибутку, тому позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав.
На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 суму матеріального збитку з урахуванням пені, 3% річних та втрат від інфляції у розмірі 210 553 грн. 24 скоп., вартість проведеної оцінки колісно-транспортного засобу NISSAN ALMERA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 1 200 грн., а також судові витрати у розмірі 2 324 грн. 52 коп.
Ухвалою від 29.12.2018 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, та вирішив розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження.
Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами.
Ухвалою суду від 04.04.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином .
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, взявши до уваги заяву позивача, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу автомобіля NISSAN ALMERA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 04.09.2008 року (а.с. 11).
Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 23.07.2018 року, приблизно о 18 год. 00 хв., по АДРЕСА_1 . Згідно з вказаною постановою, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем NISSAN ALMERA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на перешкоду дерево, автомобіль отримав механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив п. 12.1 ПДР України, травмованих осіб немає. Постанова суду набула законної сили 21.08.2018 року (а.с. 58).
Стосовно того, чи мав позивач страховий поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, останній в позові не зазначив.
Відповідно до Звіту № 297 про проведення оцінки колісного транспортного засобу NISSAN ALMERA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного 27.07.2018 року автотоварознавцем СПД ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, які підлягають заміні, становить 149 567 грн. 85 коп.; вартість матеріальної шкоди становить 177 795 грн. 80 коп.; вартість відновлюваного ремонту з урахуванням кофіціенту фізичного зносу 0,5314 складає 285 674 грн. 65 коп. (а.с. 17-51).
Даний звіт відповідачем не оспорений і не спростований.
Нормами ч. 1 п. 1 та ч. 2 ст. 22 ЦК України врегульовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що діяльність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу, є джерелом підвищеної небезпеки.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до відповідача, як до заподіювача шкоди, посилаючись на норми ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, положення яких і підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Згідно з ст. 1192 ЦК України спосіб відшкодування шкоди, завданої його майну обирає потерпілий: або вимагати відшкодувати в натурі, або відшкодувати завдані збитки.
Визначаючи розмір матеріального збитку беруться до уваги роз`яснення, які містяться у п. 15 Постанови Пленуму ВСУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року № 4. Зокрема, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Натомість обов`язок доказувати відсутність підстав для покладення відповідальності по відшкодуванню шкоди закон покладає на її завдавача.
З огляду на положення ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Разом з тим, право потерпілого на повне відшкодування завданої йому шкоди є абсолютним і виникло з заподіяння йому шкоди, а не з договору, і таке право не може бути обмежене законом про страхування та/або умовами договору про страхування, оскільки потерпілий не є стороною такого договору і не є безпосереднім учасником вказаних правовідносин, хоча і наділений у таких правовідносинах певними правами щодо отримання відшкодування, тому він має право вимагати від заподіювача шкоди повного відшкодування.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені постановою у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, не підлягають повторному встановленню при розгляді справи між тими самим сторонами. Також не підлягає доказуванню вина особи, яка вже встановлена постановою у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, відповідач, як особа, яка своїми протиправними діями завдала шкоди позивачу, зобов`язаний відшкодувати завдану ним шкоду у повному розмірі. Як не доведе, що шкоду завдано не з його вини.
Згідно з п. 3 ч. 2 ЦК України однією з підстав виникнення зобов`язань є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно з ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином з відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, і за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з рахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язаний сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.
Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.
Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Позивачем надано розрахунок пені, 3 % річних та втрат від інфляції, які були вирахувані за час який пройшов з моменту ДТП. Вихідні дані: дата виникнення заборгованості 23.07.2018 року, дата розрахунку 14.12.2018 року, сума боргу 177 795 грн., подвійна облікова ставка НБУ, кількість днів 144. Розрахунок 3 % річних: період розрахунку 23.07.2018 14.12.2018, сума боргу 177 795 грн., 3 % річних 2 104 грн. Розрахунок пені: період розрахунку 23.07.2018-06.09.2018, ставка НБУ, % - 17,8, кількість днів 46 = пеня 7 842,46; період розрахунку 25.10.2018-12.12.2018, ставка НБУ, % - 18, кількість днів 49 = пеня 8 592 грн. 61 коп.; період розрахунку 13.12.2018-14.12.2018, ставка НБУ, % - 18, кількість днів 1 = пеня 175 грн. 36 коп., всього пені 25 027 грн. 68 коп.
Витрати від інфляції (липень 2018 року, індекс інфляції - 99,3 %; серпень 2018 року, індекс інфляції - 100 %; вересень 2018 року, індекс інфляції - 101,9 %; жовтень 2018 року, індекс інфляції - 101,7 %; листопад 2018 року, індекс інфляції - 101,4 %). Результат розрахунку: період розрахунку 23.07.2018-14.12.2018, сума боргу 177 795 грн., сума боргу з інфляцією 185 524 грн. 76 коп., інфляційне збільшення боргу 7 729 грн. 76 коп.
Всього матеріальна шкода складає 210 552 грн. 44 коп., однак позивач просить стягнути 210 553 грн. 24 коп., різницю 0,80 грн. суд вважає, як помилково вирахуване позивачем.
Крім того, позивач зазначає, що ним сплачено вартість проведення оцінки колісно-транспортного засобу NISSAN ALMERA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 1 200 грн., що підтверджується копією Договору № 297/18 від 26.07.2018 року, копією Акту прийому-передачі виконаних робіт від 27.11.2018 року та копією квитанції до приходно-касового ордеру № 297/18.
Щодо визначення розміру шкоди, на отримання якої позивач має право, і яка підлягає відшкодуванню відповідачем, то суд виходить з наступного.
Відповідач не заявив клопотання про залучення третьою особою його страховика цивільно-правової відповідальності; не подав відзиву, в якому висловив би свою незгоду з розміром страхового відшкодування (зокрема щодо його заниження), не оспорив надані позивачем докази на підтвердження дійсного розміру завданої шкоди (вартості відновлювального ремонту) і не надав інших доказів, які б свідчили про недійсність наданого звіту чи його недостовірність.
Тому суд бере до уваги надані позивачем докази.
Суд виходить з того, що позивач має право на повне відшкодування завданої йому шкоди, яка полягає в пошкодженні майна (автомобіля).
Розмір шкоди визначається за вартістю завданої матеріальної шкоди, враховуючи, що вартість відновлюваного ремонту становить значно більшу суму, що в цілому відповідає принципу повного відшкодування і захисту прав власника пошкодженої речі.
Відповідач не довів, що завдана матеріальна шкода завищена або автомобіль мав пошкодження, не пов`язані з ДТП, або вартість завданої матеріальної шкоди завищує дійсне.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вище вказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати та витрати на проведення оцінки колісно-транспортного засобу підлягають стягненню з відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 78, 81, 89, 95, 141, 223, 259, 263-265, 280-283, 289 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 22, 509, 536, 625, 1166, 1187, 1192 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , суму матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 177 795 (сто сімдесят сім тисяч сімсот дев`яносто п`ять) грн. 00 коп., інфляцію в розмірі 7 729 (сім тисяч сімсот двадцять дев`ять) грн. 76 коп., пеню в розмірі 25 027 (двадцять п`ять тисяч двадцять сім) грн. 68 коп., всього в розмірі 210 552 (двісті десять тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 44 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , витрати на проведення оцінки колісно-транспортного засобу в розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , судовий збір в розмірі 2 324 (дві тисячі триста п`ятдесят дві) грн. 52 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 09 липня 2019 року.
Суддя В.Б. Кулик