БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1914/19, cправа № 361/1488/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» жовтня 2019 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Телепи Т.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна, Подільський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві;

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна, Подільський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а також про його скасування,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню та скасувати виконавчий напис від 29 вересня

2016 року № 1690, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М., на договорі позики від 16 грудня 2011 року на суму 471 421 грн. 71 коп., що еквівалентно 18 204 долари США.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 29 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. вчинено виконавчий напис № 1690 про звернення стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі - 18 204 долари США, що за курсом НБУ на день вчинення виконавчого напису складає суму 471 421 грн. 71 коп. Оскаржуваний виконавчий напис позивач вважає незаконним і таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений із порушенням Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Так, підпунктами «в» та «г» пункту 1 вказаного переліку передбачено подання нотаріусу оригіналів розрахункового документу про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладень, що підтверджують надсилання боржнику письмової вимоги про усунення порушень виконання зобов`язання, довідки фінансової установи про ненадходження платежу. Таким чином, порядок не містить у собі вимоги щодо подачі будь-якого свідоцтва, що мало місце у даному випадку. Договір позики від 16 грудня 2011 року, укладений між ОСОБА_1 й ОСОБА_2 на суму 224 000 грн. (еквівалент 28 000 доларів США), при цьому виконавчий напис, вчинений на суму боргу, що складає 471 421 грн. 71 коп. (еквівалентно 18 204 доларів США). У виконавчому написі нотаріуса не зазначено курсу Національного Банку України гривні відносно до долару США, однак сума боргу збільшена майже вдвічі. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Договором позики від 16 грудня 2011 року встановлено кінцевий термін повернення позики 16 березня 2012 року, разом з тим, виконавчий напис видано нотаріусом

29 вересня 2016 року, тобто з пропуском строку давності.

Ухвалою суду від 28 лютого 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою суду від 11 березня 2019 року у даній справі вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса від 29 вересня 2016 року.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06 серпня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Додала, що у переліку, поданих нотаріусу документів, відсутній документ про реальну суму заборгованості позичальника та документу, який підтверджує безспірність заборгованості й встановлює прострочення виконання зобов`язання, зокрема нотаріусу не подавалися документи про часткову сплату позики. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, пояснив, що 16 грудня 2011 року між сторонами у справі укладено договір позики, за яким позивач отримала грошові кошти у розмірі - 224 000 грн. 00 коп., що на день укладення договору еквівалентно 28 000 доларів США. Фактично грошові кошти були отримані позивачем у доларах США, що підтверджується відповідною розпискою. У забезпечення виконання зобов`язань за договором позики між сторонами також укладено договір застави транспортного засобу. Позивач в повному обсязі не виконала взяті на себе зобов`язання за договором позики, у період з 16 грудня 2011 року по 28 січня 2014 року повернула лише її частину у сумі 9 796 доларів США. З цих підстав 29 січня 2014 року на адресу позивача направлено вимогу про усунення у тридцяти денний термін порушення, яка містила відомості щодо необхідності повернення залишку основної суми заборгованості за договором позики у розмірі 145 450 грн. 00 коп., що за курсом НБУ еквівалентно 18 204 долари США та нараховану пеню у розмірі 994 106 грн. 50 коп. На підтвердження юридичного факту передання вимоги приватним нотаріусом Клименко Д.Б. видано свідоцтво від 20 листопада 2015 року. Додав, що звертаючись до приватного нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису відповідач надав дублікат договору позики. На підтвердження факту безспірності заборгованості боржника надано свідоцтво. Вважає, що при видачі виконавчого напису дотримано вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки остання дія щодо визнання боргу позивачем вчинена 01 листопада 2013 року. Просить суд відмовити у задоволенні даного позову.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна В.М. у судове засідання не з`явилася. Неодноразово направляла до суду листи із проханням розглянути дану справу у її відсутність.

Третя особа Подільський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві у судове засідання представника не направив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду невідомі.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи 16 грудня 2011 року між ОСОБА_2 та

ОСОБА_1 укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиновою Н.М., зареєстрований у реєстрі № 1393, за яким позикодавець передав, а позичальник прийняла у власність 224 000 грн. 00 коп., що еквівалентно 28 000 доларів США, за офіційним курсом Національного Банку України станом на день укладення договору становить 1 долар США = 8,00 грн.

Відповідно до пункту 2 вказаного договору позичальник зобов`язався повернути позичальникові зазначену вище суму грошей готівкою у строк до 16 березня 2012 року.

16 грудня 2011 року ОСОБА_1 написала розписку про отримання у ОСОБА_2 суми коштів у розмірі 28 000 доларів США, які зобов`язалася повернути на підставі договору позики від 16 грудня 2011 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 16 грудня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиновою Н.М., за яким заставодавець передав у заставу належний йому транспортний засіб, автомобіль марки «AUDI», модель «Q5», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований ВРЕР-4 УДАІ в м. Києві 17 березня 2011 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , видане ВРЕР-4 УДАІ в м. Києві 17 березня 2011 року.

З доданих до матеріалів справи розписок ОСОБА_2 від 15 березня 2012 року та від 01 листопада 2013 року вбачається, що позивачем частково погашено заборгованість за договором позики від 16 грудня 2011 року у розмірі 9 796 доларів США.

29 вересня 2016 року за заявою ОСОБА_2 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. здійснено виконавчий напис № 1690 про звернення стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі - 18 204 долари США, що за курсом НБУ на день вчинення виконавчого напису складає суму у розмірі 471 421 грн. 71 коп.

З матеріалів справи вбачається, що оспорюваний виконавчий напис № 1690, виданий

29 вересня 2016 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М. про стягнення грошових коштів у розмірі 471 421 грн. 71 коп., перебуває на виконанні у Подільському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 30 вересня 2019 року.

Статтею 18 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункту 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «По нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України «Про нотаріат». Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника.

Як вбачається із матеріалів справи 29 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної В.М. із заявою про вчинення виконавчого напису на дублікаті договору позики. У вказаній заяві зазначено, що боржником за договором позики є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір заборгованості складає 18 204 долари США, що за курсом НБУ станом на 29 вересня 2016 року становить суму у розмірі 471 421 грн. 71 коп. Період невиконання/неналежного виконання боржником умов договору позики (період, за який проводиться стягнення) з 16 грудня 2011 року по 28 січня 2014 року. Для вчинення виконавчого напису відповідачем надано копію паспорту, ідентифікаційного номеру, дублікат договору позики від 16 грудня 2011 року та дублікат свідоцтва від 20 листопада 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименком Д.Б., зареєстрованого у реєстрі № 2132. Вказаним свідоцтвом посвідчено, що 29 січня 2014 року вимогу про усунення порушення ОСОБА_2 передано ОСОБА_1 , при цьому остання містила відомості щодо порушення зобов`язання за договором позики, а саме неповернення позики у розмірі 145 450 грн. 00 коп., що станом на 28 січня

2014 року за курсом НБУ становило еквівалент 18 204 доларів США 00 центів. Крім того, зі свідоцтва вбачається, що ОСОБА_2 вимагав повернути заборгованість з урахуванням також пені у розмірі 994 106 грн. 50 коп., всього заборгованість визначена у розмірі 1 139 656 грн. 50 коп. Заява про вимогу щодо усунення порушення була передана рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернулася за закінченням встановленого строку зберігання 28 лютого 2014 року.

За клопотанням представника позивача судом на підставі ухвали від 27 травня 2019 року з Київського державного нотаріального архіву витребувано належним чином завірені копії вимоги про усунення порушення від 28 січня 2014 року та свідоцтво від 20 листопада 2015 року.

Враховуючи наведене, суд вважає, що договір позики від 16 грудня 2011 року на суму 28 000 доларів США та свідоцтво від 20 листопада 2015 року не є підтвердженням безспірності заборгованості та відсутності щодо цього спору. Так, у договорі позики сума боргу складає 28 000 доларів США, у свідоцтві та вимогі про усунення порушень ОСОБА_2 вимагав погашення заборгованості у розмірі - 18 204 долари США та пені у розмірі 994 106 грн. 00 коп. Розписки про часткове погашення заборгованості до заяви про вчинення виконавчого напису стягувачем додано не було. Таким чином, на момент вчинення виконавчого напису нотаріус не мав документів, що підтверджують безспірність заборгованості у розмірі 18 204 долари США або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Вказана сума заборгованості належними документами підтверджена не була, її розмір фактично зазначений із заяви стягувача. Свідоцтво приватного нотаріуса від 20 листопада 2016 року таким доказом вважатися не може.

Зі змісту договору позики від 16 грудня 2011 року вбачається, що кінцевий термін повернення позичальником заборгованості визначений 16 березня 2012 року. Вимога про усунення порушення направлена позивачу 29 січня 2014 року. Виконавчий напис нотаріусом вчинено 29 вересня 2016 року, тобто по сплину 4 років з встановленого у договорі кінцевого терміну повернення позики, що виходить за межі встановленого законодавством трирічного строку та свідчить про спірність заявленої суми боргу й порушення вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат».

Наведені відповідачем заперечення не спростовують доводів позивача щодо порушення норм чинного законодавства при вчиненні виконавчого напису та не можуть бути прийняті судом до уваги.

Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення даного позову та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вимога про скасування виконавчого напису є безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог 678 грн. 50 коп.

Керуючись статтями 141, 263-265 ЦПК України Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анохіної Вікторії Михайлівни від 29 вересня 2016 року за реєстраційним номером 1690 таким, що не підлягає виконанню.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 678 (шістсот сімдесят вісім) грн. 50 коп.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 );

відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 );

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна (місцезнаходження: АДРЕСА_3 );

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Подільський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (місцезнаходження: місто Київ, проспект Георгія Гонгадзе, будинок № 5-б).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин