Справа № 219/2127/19
Провадження № 2/219/1335/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

13 листопада 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Медінцевої Н.М.,

при секретареві Волохіній Г.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмуті в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником Ѕ частини житлового будинку (будинок на двох господарів) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку. У належному йому будинку зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка є його колишньою дружиною, шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2012 року, яке набрало законної сили 24 липня 2012 року. Відповідач в його будинку не проживає більше п`яти років. У зв`язку із реєстрацією відповідача у будинку позивача, останній не має можливості розпорядитися своєю власністю на свій розсуд, вимушений нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, а також не має можливості оформити житлову субсидію. Тому позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 липня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

12 вересня 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні на вимогах позовної заяви наполягав та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася за невідомою суду причиною. Про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила і на підставі частини 3 ст. 131 ЦПК України суд вважає, що вона не з`явилася у судове засідання без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку від 02 грудня 2003 року, зареєстрованого у реєстрі за № 4536, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить Ѕ частина житлового будинку зі спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_2 , та розташований на земельній ділянці (а.с. 5), про що також свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11401166 від 01 серпня 2006 року (а.с. 6).

Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 2016 року № 984-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Артемівський район перейменовано на Бахмутський район.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2012 року по справі № 0503/5442/2012 (провадження № 2/0503/2602/2012) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення набрало законної сили 24 липня 2012 року (f/c/ 8).

Відповідно до довідки про фактичне проживання/непроживання, виданої Соледарською міською радою від 22 лютого 2019 року за № 508/18-19, колишня дружина позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 більше п`яти років (а.с. 7).

Факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 у вказаному будинку також підтверджується довідкою Соледарської міської ради від 03 липня 2019 року № 5844/16-12, яка надійшла у відповідь на запит суду (а.с. 13-14).

До теперішнього часу у спірному будинку залишається зареєстрованою відповідач ОСОБА_2 , яка у будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проживає більше п`яти років, будинком не цікавиться, оплату комунальних послуг не здійснює, її особистого майна та речей у будинку немає, що підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів у справі, зокрема, актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 16 вересня 2019 року.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права (ч. 2 ст. 263 ЦПК України). Частиною 5 статті 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом не встановлено жодної поважної причини не проживання у спірному будинку відповідача ОСОБА_2 , тому її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 18, 42, 223, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 289, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 391 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Донецького апеляційного суду, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне заочне рішення суду складено 13 листопада 2019 року.

Суддя Н.М. Медінцева