Справа № 562/906/19
"20" серпня 2019 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Мички І.М., при секретарі Дацишиній Р.В., розглянувши у судовому засіданні в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю, -
ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .
На обґрунтування позову вказала, що вона є власником 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . Спадкоємцем на 1/3 частину вказаного домоволодіння був ОСОБА_3 , з моменту відкриття спадщини у 1987 році, з цього періоду ОСОБА_3 не проживав у вказаному будинку, не доглядав за ним, не робив ремонт і не оплачував комунальні послуги. Починаючи з 1988 року вона доглядає за будинком, оплачує витрати на його утримання, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, відповідача є спадкоємцем першої черги за законом. Вказаним будинком вона користується добросовісно та безперервно, робить ремонти, сплачує комунальні послуги.
Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, розглянути справу без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив.
Оцінивши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визнати за ОСОБА_1 право власності 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Цей факт підтверджується матеріалами справи, копією паспорта, договором дарування, копією технічного паспорту, копією витягу про державну реєстрацію, свідоцтвом про право на спадщину.
Відповідно до положень ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.
У відповідності до роз`яснень постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»:
п. 9. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном І продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. З Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.
Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що Цивільний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. При цьому суди мають виходиш з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.
Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Керуючись ст. ст. 19; 77; 258; 263; 268; 273; 354 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .
Відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (підпункт 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України).

С у д д я: