Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7616/19
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

13 листопада 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Демчик Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Шульга С.О.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.07.2004 між сторонами був укладений шлюб, від якого в них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 01.02.2008р. шлюб між сторонами був розірваний. Рішенням Будьонівського районного суду м. Донецька від 14.07.2009р. стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.04.2009р. Виконавчий лист був переданий до Ворошиловського районного управління юстиції у м. Донецьку, рішення суду примусового виконувалось до березня 2014 року. Постановою виконавчої служби від 19.03.2014 року закінчено виконавче провадження на підставі того, що відповідач переведений на пенсійне забезпечення як військовослужбовець. Проте, оригінал виконавчого листа позивач не повернули, при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження позивачу стало відомо, що виконавчий лист було направлено до ВДВС Київського РУЮ м. Донецьку, але при звернення до вказаної установи, виконавчий лист так і не був взятий до провадження та і не був повернутий позивачу. З вказаного часу відповідач належним чином не виконує своє зобов`язання із сплати аліментів та не приймає участі у житті дитини. Позивач також зазначає, що у дитини не задовільний стан здоров`я, дитина часто хворіє і вона вимушена витрачати значні кошти на лікування дитини та придбання додаткових медичних приладів. Також позивач зазначає, що вони з донькою з 2014 року виїхали з непідконтрольної території України (м. Донецьк) і з того часу проживають у м. Черкаси у орендованому житлі, на оплату якого позивач також вимушена щомісяця витрачати значні кошти (4200грн. за оренду помешкання, та на сплату комунальних послуг). Крім того, дитині необхідні додаткові заняття з репетиторами задля підготовки для складання ЗНО та вступу до вищого навчального закладу. Позивач вказує, що вважає, достатнім розміром аліментів на утримання дитини на даний час складає 2118грн. на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому звернулась до суду з даним позовом, в якому також окрім цього, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти за 3 попередні роки, що передують зверненню до суду і які заборгував відповідач за виконавчим листом, що був переданий до ВДВС Київського РУЮ у м. Донецьку, проте не виконувався.

Ухвалою судді від 24.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивач не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причину не явки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи через оголошення на офіційному сайті судової влади України. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа Служба у справах дітей Черкаської міської ради в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомленні. Причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.07.2004р., проте рішенням Селидівського районного суду Донецької області від 01.02.2008 шлюбу між сторонами було розірвано (а.с. 18-19).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 03.11.2004р. відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька (а.с. 17).

Рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 14.07.2009р. з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.04.2009р. (а.с. 20-21).

На виконання вище вказаного рішення Будьоннівськім районним судом м. Донецька 30.07.2009р. було видано виконавчий лист №2-1246/2009 (а.с. 22-24), який позивач звернула до виконання до ВДВС Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку, проте постановою старшого державного виконавця від 19.03.2014 було закінчено виконавче провадження, оскільки боржник ОСОБА_2 переведений на пенсійне забезпечення, у зв`язку із чим виконавчий лист направлений для подальшого виконання за місцем тримання пенсії ВДВС Київського РУЮ у м. Донецьку. Станом на 17.02.2014р. заборгованість по аліментам відсутня (а.с. 26). Зазначене також вбачається з листа за №5418 від 19.03.2014р. Д/В-14/14 (а.с. 27).

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно частин 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так, згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181СК України).

Позивач просить змінити спосіб стягнення з ј частини від доходу відповідача і стягнути з відповідача кошти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2118грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно частин 1, 2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня пo 30 червня - 2027 грн., з 01 липня пo 30 листопада - 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн.

Відповідно до ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач разом із дитиною є вимушено переміщеними особами (а.с. 9, 16), з 22 березня 2019 проживають в орендованому житлі на оплату якого витрачають 4200грн щомісячно та несуть витрати з оплату комунальних послуг, дитина має незадовільний стан здоров`я, внаслідок чого позивач несе значні витрати пов`язанні з лікуванням дитини, витрат з придбанням медичних препаратів та приладів, а також предметів побуту та косметичної продукції задля покращення стану почуття дини (а.с. 29-51). Позивач на даний час постійного місця роботи не має, державної допомоги як ВПО вона не отримує, оскільки є працездатною особою. В той же час судом встановлено, що відповідач не є особою літнього віку, працездатний, отримує пенсійне забезпечення як військовослужбовець. Суд враховує, що відповідачем не представлено суду доказів про те, що він за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обов`язків по утриманню дитини та сплачувати аліменти у розмірі в якому позивач просить стягувати аліменти.

Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач не є особою літнього віку, є працездатним, отримує пенсійне забезпечення, стан здоров`я дитини та платника аліментів, приймаючи до уваги інтереси дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, суд приходить до переконання що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 з ј частини доходів (заробітку) щомісяця, на розмір аліментів визначений позивачем у твердій грошовій сумі 2118грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В той же час, позивач просила стягнути вказаний розмір аліментів за три попередні роки, що передували її зверненню до суду з даним позовом і до повноліття дитини.

Проте, відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому суд не вбачає підстав допустити виконання рішення за попередні роки, оскільки предметом позову є не стягнення аліментів, а зміна способу їх стягнення.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 180-183, ст.ст. 19, 81, 264-265, 280-289 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації ВПО: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) про зміну способу стягнення аліментів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Черкаської міської ради задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються згідно рішення Будьоннівського районного суду м. Донецьк від 14.07.2009 з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації ВПО: АДРЕСА_2 ) на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2118 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня набранням законної сили рішенням суду до досягнення повноліття дитиною.

Виконавчий лист №2-1246/2009, виданий Будьоннівським районним судом м. Донецьк 30 липня 2009 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відкликати від виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: Р. В. Демчик