П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року м. Київ

Справа №754/8547/19-ц

Резолютивна частина постанови оголошена 13 листопада 2019 року

Повний текст постанови складено 14 листопада 2019 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Мазурик О.Ф., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи позивач ОСОБА_1

відповідачі Державний реєстратор Комунального підприємства «Світоч» Урупа Андрій Федорович, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

третя особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Артеменка Петра Миколайовича, який діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва, постановлену 10 червня 2019 року суддею Саламон О.Б. в приміщенні Деснянського районного суду м. Києва, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Урупа Андрія Федоровича, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Справа №754/8547/19-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-824/11817/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Саламон О.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Державного реєстратора КП «Світоч» Урупа А.Ф., ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування рішення.

Одночасно з позовом подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кв. АДРЕСА_1 ; заборони будь-яким третім особам, в тому числі Державній виконавчій службі України, вчиняти будь-які дії щодо передачі права користування вказаною квартирою, проникнення до вказаної квартири, заборони проводити ремонтні роботи, здавати в оренду, тощо, заборони вселятись в квартиру, реєструвати місце проживання в ній, вносити відомості про реєстрацію місця проживання або про зняття з реєстрації місця проживання в вказаній квартирі.

Заяву обґрунтовувала тим, що на даний час ПАТ «Укрсоцбанк» є повноцінним власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , існує досить висока ймовірність того, що ПАТ «Укрсоцбанк» може у будь-якій момент здійснити відчуження даної квартири на користь інших осіб, або вчинити будь-які інші дії які можуть привести до того, що у випадку задоволення судом вказаного позову, виконання його буде утруднене, або навіть взагалі неможливе, що у свою чергу, призведе до порушення конституційного права та законних інтересів позивача.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Забезпечено позов ОСОБА_1 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Світоч» Урупа Андрія Федоровича, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання дій незаконними шляхомнакладення арешту на нерухоме майно, а саме: кв. АДРЕСА_1 , загальною площею 93, 4 кв.м., житловою площею 46, 5 кв.м.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представником ПАТ «Укрсоцбанк» Артеменко П.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема зазначає про те, що постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції неповно дослідив обставини, що мають значення для вирішення вказаної заяви, не надавши при цьому належної правової оцінки, тому що накладення арешту, щодо спірної квартири, повністю проігнорував факт відсутності будь-яких належних доказів, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, суд першої інстанції, приймаючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення позову не вирішив питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення, відповідно до ст. 154 ЦПК України.

При цьому, суд приймаючи до розгляду заяву про забезпечення позову, в порушення вимоги ст..ст.152-154 ЦПК України, не звернув уваги на те, що заява не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, не дослідив необхідність зустрічного забезпечення з урахуванням необхідності гарантії виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, яке забезпечується заставою.

Сторони правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 360 ЦПК України не скористались.

В судовому засіданні представник позивача Бибка Т.Я. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення Державного реєстратора КП «Світоч» Урупи А.Ф., ПАТ «Укрсоцбанк», третьої особи ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності Державного реєстратора КП «Світоч» Урупи А.Ф., ПАТ «Укрсоцбанк», третьої особи ОСОБА_2

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до Державного реєстратора КП «Світоч» Урупа А.Ф., ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання дій незаконними, скасування рішення.

Одночасно з позовом подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кв. АДРЕСА_1 ; заборони будь-яким третім особам, в тому числі Державній виконавчій службі України, вчиняти будь-які дії щодо передачі права користування вказаною квартирою, проникнення до вказаної квартири, заборони проводити ремонтні роботи, здавати в оренду, тощо, заборони вселятись в квартиру, реєструвати місце проживання в ній, вносити відомості про реєстрацію місця проживання або про зняття з реєстрації місця проживання в вказаній квартирі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 93, 4 кв.м., житловою площею 46, 5 кв.м.

В задоволенні інших вимог - відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, та задовольняючи заяву про забезпечення позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову, є оскарження проведення державної реєстрації права власності на кв. АДРЕСА_1 , стороною позивача обрано правильний та допустимий спосіб забезпечення позову в частині накладення арешту на нерухоме майно, а саме на вказану квартиру, який забезпечить збалансованість інтересів сторін, є співмірний з вимогами позову, та спроможнийзабезпечити виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати діїдержавного реєстратора КП «Світоч» м. Києва Урупи А.Ф. щодо проведення 22 січня 2019 року державної реєстрації з власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ПАТ «Укрсоцбанк» незаконними.

Визнати протиправним та скасувати рішеннядержавного реєстратора Урупи А.Ф., КП«Світоч» м. Києва, м. Київ, індексний номер: 1695 від 25 січня 2019 року, згідно з яким 22 січня 2019 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №30012727 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ПАТ «Укрсоцбанк», на підставі - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: б/н, виданий 29 листопада 2018 року, видавник: «Укрпошта»; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер: 13.3-03/96-9691, виданий 01 листопада 2018, видавник: AT «Укрсоцбанк»; договір про внесення змін, серія та номер: 1393, виданий 27 серпня 2009 року, видавник: приватний нотаріус Кравченко І.С., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, іпотечний договір, серія та номер: 712, виданий 06 березня 2007 року, видавник приватний нотаріус Киїського міського нотаріального округу Кравченко І.С.

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 посилалася на те, що оскільки, згідно з Державним реєстром речових прав ПАТ «Укрсоцбанк» є власником спірного майна, то останній може скористатися своїм правом та відчужити спірне майно.

Викладені обставини, ураховуючи положення ст. 149 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Оскільки предметом даного спору є скасування державної реєстрації права власності нерухомого майна - квартири, яка знаходить з адресою: АДРЕСА_1 , за ПАТ «Укрсоцбанк», яке може бути відчужене іншим особам до вирішення справи по суті, що утруднить чи зробить неможливим виконання майбутнього судового рішення, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про необхідність забезпечення позову.

Сам по собі факт звернення ОСОБА_1 до суду з позовом до відповідача свідчить про наявність спору між сторонами, а оскільки предметом спору є нерухоме майно, заходи забезпечення позову обраний позивачем є співмірними з заявленими вимогами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не відповідала вимогам ч.1 ст. 151 ЦПК України, зокрема не містила жодних пропозицій щодо зустрічного забезпечення, відхиляються судом, оскільки на законність оскаржуваної ухвали не впливає.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд першої інстанції не обґрунтував причини застосування заходів забезпечення позову, не вказав обставин, які свідчать про те, що не прийняття зазначеного заходу можу утруднути чи зробити неможливим виконання рішення суду, не заслуговують на увагу, оскільки суд в своїх ухвалі обгрунтував свої рішення, а тому не а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, то вони не підлягають задоволенню та відхиляються судом, оскільки в заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначала про те, що зустрічне забезпечення у цій справі не може спричинити для відповідача прямих збитків, а тому застосування у даній справі не має сенсу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законними та обґрунтованими, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвали - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Артеменка Петра Миколайовича, який діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»- залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: О.Ф. Мазурик

О.І. Шкоріна