Справа № 311/794/19
Провадження № 2/311/480/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.

за участі секретаря судового засідання Листопад В.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Калашник М.П.

представника відповідача адвоката Дон В.О.

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Василівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та додаткових витрат,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та додаткових витрат на дитину.

Позов мотивовано наступним.

30 вересня 2000 року між сторонами було укладено шлюб, який розірвано 08 липня 2003 року. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатись у Харківському національному економічному університеті (ХНЕУ), факультет менеджменту та маркетингу, денна форма навчання, на контрактній основі і тому не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Крім того, позивач щороку сплачує за навчання 11 800,00 грн. згідно договору про надання освітніх послуг №2018.03.073.040.6.01.045 від 13 серпня 2018 року.

Відповідач офіційно не працює, але є фізичною особою підприємцем, у зв`язку з чим має змогу утримувати їх спільну дитину.

Позивач зазначила, що відповідно до вимог статті 199 СК України, відповідач зобов`язаний утримувати спільного сина сторін, який досяг повноліття та продовжує навчання.

Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що понесла додаткові витрати на оплату навчання сина, а саме: оплата за навчання, оплата за проживання у гуртожитку та придбання персонального комп`ютера.

У зв`язку зі вступом ОСОБА_2 до навчального закладу позивачем сплачено 11 800 грн. за договором про надання освітніх послуг та 6 240,00 грн. за проживання у гуртожитку.

Крім того, позивачем було придбано монітор та комплектуючі для персонального комп`ютера на загальну суму 6 763,00 грн. Загальний розмір додаткових витрат позивача на утримання дитини сторін складає 24 803,00 грн.

На підставі викладеного, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_2 у розмірі ј частини всього його заробітку (доходу), щомісячно до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_2 двадцяти трьох років; стягнути з відповідача на свою користь Ѕ частину від загального розміру додаткових витрат на утримання сина, пов`язаних з витратами на навчання, відповідно до положень статті 185 СК України (а.с. 1-2).

Відповідач надав суду відзив, зміст якого зводиться до наступного.

ОСОБА_3 зазначив, що правові підстави для стягнення аліментів на користь позивача відсутні, оскільки син сторін навчається в місті Харкові, де зареєстрований та фактично проживає. Вказане, на думку відповідача, унеможливлює стягнення аліментів з огляду на положення ч.3 ст. 199 СК України, відповідно до якого, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, відповідач вказує, що крім сина ОСОБА_2 , у нього є ще неповнолітні діти: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які потребують матеріальної допомоги, що тягне за собою понесення ним матеріальних витрат.

ОСОБА_3 вважає, що положення статті 185 СК України, які передбачають участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, не регулюють відносини стосовно сплати додаткових витрат на дитину, що продовжує навчання після досягнення повноліття. З огляду на викладене, відповідач просив відмовити в задоволенні позову (а.с. 28-30).

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, підтримав заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_2 підтримав позов та пояснив, що до навчання він постійно проживав з матір`ю - позивачем у справі ОСОБА_1 , яка здійснює його матеріальне забезпечення та несе витрати, пов`язані з його навчанням. Проживання та реєстрація в місті Харкові є тимчасовими та пов`язані з навчанням його у вищому навчальному закладі.

Рух справи.

28 лютого 2019 року позов надійшов до суду (а.с. 1-2).

08 березня 2019 року відкрито провадження у справі (а.с. 25).

29 березня 2019 року отримано відзив на позовну заяву (а.с. 28-30).

25 квітня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 47).

Вислухавши пояснення сторін та ї представників, третьої особи, дослідивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Предметом позову в справі є стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та додаткових витрат на дитину, які зумовлені особливими обставинами.

Судом встановлено, що 30 вересня 2000 року між сторонами було укладено шлюб, який розірвано 08 липня 2003 року. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження позивача та відповідача (а.с.10), в результаті укладення якого позивач набула прізвище « ОСОБА_1 », свідоцтвом про одруження позивача та ОСОБА_6 , в результаті укладення якого позивач набула прізвище « ОСОБА_1 » (а.с.9), свідоцтвом про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем від 07 вересня 2004 (а.с.11), свідоцтвом про народження дитини - ОСОБА_2 (а.с.12), та не оспорювалися відповідачем.

Згідно договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою № 2018.03.073.040.6.01.045 від 13 серпня 2018 року, ОСОБА_2 зарахований до Харківського національного економічного університету імені Семена Кузнеця за денною формою навчання з отриманням першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, факультет «Менеджменту і маркетингу» за спеціальністю «Менеджмент» на платній основі (а.с. 14).

Згідно довідки від 21 січня 2019 року № 31, виданої навчальним закладом, ОСОБА_2 є студентом першого курсу Харківського національного економічного університету імені Семена Кузнеця за денною формою навчання з отриманням першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, факультет «Менеджменту і маркетингу», закінчує навчання 30 червня 2022 року (а.с. 21).

Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (частина 1) ; право на утримання припиняється у разі припинення навчання (частина 2) ; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (частина 3).

Відповідно до ст.. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (частина 1); при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (частина 2).

Відповідно до ч.1 ст.. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою коментованої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд зазначає, що положеннями закону, обов`язок батьків утримувати до відповідного віку дітей, які продовжують навчання, пов`язується з умовою, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

В судовому засіданні не встановлено обставин неможливості надання відповідачем ОСОБА_3 матеріальної допомоги своєму сину ОСОБА_2 , який продовжує навчання.

Судом враховується, що відповідач є працездатною особою та має змогу надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання.

Одночасно суд вважає, що зазначені вище відповідачем обставини, які підтверджені належними доказами, зокрема, наявність у нього двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які потребують матеріальної допомоги, що тягне за собою понесення відповідачем матеріальних витрат, можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів, які просить стягнути позивач з відповідача, з ј частини усіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу).

На підставі викладеного, враховуючи майновий стан відповідача, його стан здоров`я та іншій обставини, виходячи із засад розумності, справедливості, пропорційності та приймаючи до уваги законодавчо встановлений обов`язок обох батьків надавати допомогу на утримання дітей, які продовжують навчання, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню частково шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), в якості аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_2 двадцяти трьох років.

Суд критично відноситься до заперечень відповідача в цій частині через не проживання сина сторін разом з позивачем ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Дійсно, положеннями ч.3 ст. 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом під час дослідження доказів встановлено, що син сторін - ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою вищого навчального закладу, де здобуває вищу освіту ОСОБА_2 .

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_2 пояснив, що до навчання він постійно проживав з матір`ю - позивачем у справі ОСОБА_1 , яка здійснює його матеріальне забезпечення та несе витрати, пов`язані з його навчанням. Проживання та реєстрація в місті Харкові є тимчасовими та пов`язані з навчанням його у вищому навчальному закладі.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що проживання та реєстрація ОСОБА_2 в місті Харкові є тимчасовими та пов`язані з навчанням його у вищому навчальному закладі, а отже, на думку суду, ОСОБА_1 не позбавлена права на звернення до суду з відповідним позовом. При цьому, судом враховуються, що згідно наданих позивачем документів встановлено, що саме ОСОБА_1 несе фактичні витрати, пов`язані з оплатою за навчання, придбання обладнання для навчання та ін., що додатково підтверджує факт постійного спільного проживання ОСОБА_2 з позивачем.

При розгляді вимог про стягнення додаткових витрат на дитину суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (частина 1); розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина 2).

Відповідно до правової позиції ВСУ, викладеної в постанові від 24.02.2016 у справі №6-1296 цс15, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Суд зазначає, що понесені позивачем витрати в розмірі 11 800 грн. за навчання сина сторін, 6 240,00 грн. - оплата проживання у гуртожитку та 6 763,00 грн., пов`язаних з придбанням комп`ютерної техніки (а.с. 16, 17, 18, 19) не є додатковими витратами в розумінні статті 185 СК України, оскільки були викликані не особливими обставинами, а необхідністю забезпечення дитини відповідним обладнанням, в тому числі і для навчання, що підтверджено самою позивачкою в судовому засіданні. Вказані витрати позивача враховані судом при розгляді питання щодо стягнення з відповідача аліментів відповідно до вимог статті 199 СК України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Враховуючи, що положення статті 185 СК України визначають обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах, що викликані особливими обставинами, саме на дитину, а третя особа ОСОБА_2 не є дитиною в розумінні вимог СК України, у зв`язку з досягнення повноліття на момент звернення до суду з позовом, суд вважає, що вказані обставини є додатковою підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768, 40 грн..

Керуючись ст.ст. 263-268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та додаткових витрат, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), проживає за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всього його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_2 двадцяти трьох років.

Стягнення аліментів почати з дня подання позову до суду - 28 лютого 2019 року.

З задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в дохід держави у розмірі 768,40 грн. (судовий збір сплачувати на користь держави, розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 , отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача за (п.5), банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030106).

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області (згідно п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІI Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу).

Повний текст рішення суду складено 02 вересня 2019 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко