Справа №705/2355/19
2/705/1672/19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Романовій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Полянецької сільської ради Уманського району Черкаської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Полянецької сільської ради Уманського району Черкаської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку з надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , приватизованої земельної ділянки на якій він розташований, а також належний їй сертифікат на право на земельну ділянку (пай) КСПП «Полянецьке» с. Полянецьке Уманського району Черкаської області серії ЧР НОМЕР_2 0089409, виданий Уманською райдержадміністрацією. 27.04.2017 р. він звернувся до державного нотаріуса Звенигородської державної нотаріальної контори, яка діє в порядку заміщення Уманської райдержнотконтори із заявою про прийняття спадщини за заповітом на земельну ділянку, проте постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку із неможливістю встановлення волі заповідача у заповіті, так як у заповіті зазначений сертифікат на право на земельну ділянку (пай), а до нотаріуса було подано державний акт. Оскільки, на даний час іншим шляхом це питання вирішити неможливо, то позивач через свого представника вимушений звернутися з позовом до суду, адже не може набути права власності та отримати правовстановлюючі документи на земельну ділянку в порядку спадкування у встановленому законом порядку після смерті спадкодавця.

Позивач ОСОБА_1 , будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, проте надав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. У заяві він вказав, що просить розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача Полянецької сільської ради Уманського району Черкаської області, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Від представника сільської ради до суду надійшла заява, в якій вказано, що сільська рада позов визнає повністю та просить провести розгляд справи у відсутність представника сільської ради.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 03.12.2012 року виконавчим комітетом Полянецької сільської ради Уманського району Черкаської області.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 475299, на праві власності спадкодавцю належала земельна ділянка, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,4325 га, яка розташована в с. Полянецьке Уманського району Черкаської області.

Згідно заповіту від 12.03.2002 року, посвідченого секретарем Полянецької сільської ради Уманського району ОСОБА_3 Н ОСОБА_4 ., ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_1 належний їй будинок з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 та приватизовану земельну ділянку на якій він розташований, а також належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) КСПП «Полянецьке», с .Полянецьке, Уманського району чсерії ЧР № 0089409.

З матеріалів спадкової справи № 259/13, заведеної після смерті ОСОБА_2 , вбачається, що єдиним спадкоємцем за заповітом майна ОСОБА_2 , в тому числі земельної ділянки, що розташована на території Полянецької сільської ради Уманського району Черкаської області, площею 2,4325 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що залишилася після смерті спадкодавця, є ОСОБА_1 , який подав заяву про прийняття спадщини.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.02.2019 року, виданою державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори, яка діє в порядку заміщення Уманської райдержнотконтори Шалденко Л.В ОСОБА_5 , представнику позивача ОСОБА_6 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею 2,4325 га, розташовану в с. Полянецьке Уманського району Черкаської області, яка залишилася після смерті матері довірителя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з можливістю встановлення волі заповідача, у заповіті, посвідченому секретарем Полянецької сільської ради Уманського району Черкаської області Кримінською Н.О. від 12.03.2002 р., реєстр за № 87.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Для прийняття спадщини спадкоємцями встановлено строк у шість місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а у відповідності до ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку у шість місяців, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з п.3.1. Роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно п.23 постанови Пленуму Верхового суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 та фактично прийняв спадщину та звернувся до державного нотаріуса Звенигородської державної нотаріальної контори, яка діє в порядку заміщення Уманської райдержнотконтори із заявою про прийняття спадщини.

Згідно листа міськрайонного управління в Уманському районі та м. Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 17.04.2019 р. відповідно до запису № 293 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) з земель колективної власності КСПП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » с. Полянецьке Уманського району на імя ОСОБА_2 16.12.1996 ІНФОРМАЦІЯ_1 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСПП «Полянецьке» серія ЧР № 0089409, площею 2,7 умовних кадастрових гектарів згідно розпорядження Уманської райдержадміністрації від 04.12.1996 р. за № 500. На даний сертифікат згідно розпорядження Уманської державної адміністрації від 15.07.2005 р. за № 212 відповідно до запису № 37 в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на території Полянецької сільської ради на ім`я ОСОБА_2 , с. Полянецьке 25.07.2005 р. було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 475299 загальною площею 2,4325 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої 05.02.2019 року державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори, яка діє в порядку заміщення Уманської райдержнотконтори Шалденко Л.В. представнику позивача ОСОБА_6 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_1 у зв`язку з можливістю встановлення волі заповідача, у заповіті, посвідченому секретарем Полянецької сільської ради Уманського району Черкаської області Кримінською Н.О. від 12.03.2002 р., реєстр за № 87.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач позов визнав, про що на адресу суду від сільської ради надійшла відповідна заява.

Згідно з положеннями п.4 ст. ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Полянецької сільської ради Уманського району Черкаської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 76-78, 81, 83, 141, 200, 206, 258, 264-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Полянецької сільської ради Уманського району Черкаської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , ( АДРЕСА_2 ) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку, площею 2,4325 га, що була передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в с. Полянецьке Уманського району Черкаської області та належала ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА 475299, зареєстрованої Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 37.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.В. Мазуренко