Житомирський апеляційний суд
Категорія 48 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Галацевич О.М. Борисюка Р.М. при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №295/15227/18

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 вересня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г. у м. Житомир,

встановив:

14.11.2018 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, залишення на її вихованні та утриманні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнення аліментів на утримання дитини.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18 січня 2019 року шлюб розірвано, стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі ј .

Додатковим рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 25 вересня 2019 року малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на подальше проживання з матір`ю ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове рішення про визначення місця проживання дитини разом з батьком. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що бере активну участь у вихованні сина, забезпечує його матеріально. ОСОБА_1 вийшла заміж за громадянина Білорусії та може виїхати на постійне місце проживання разом з дитиною, чим обмежить спілкування з батьком.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити скаргу без задоволення, а додаткове рішення без змін.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1. ст.160, ч.1 ст.161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

Як передбачено принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим нею відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 із позовною вимогою про визначення місця проживання дитини не зверталася. Вимога про залишення дитини на вихованні та утриманні (а.с.2, зворот) не є тотожною вимозі про визначення місця проживання дитини. Вирішення судом питання щодо залишення дитини на вихованні та утриманні одного з батьків чинним Сімейним кодексом не передбачено. Вимогу про визначення місця проживання дитини у даній справі ОСОБА_1 не заявляла.

Вирішивши питання щодо залишення дитини на подальше проживання з позивачкою, суд вийшов за межі позовних вимог і порушив принцип диспозитивності цивільного судочинства.

За таких обставин додаткове рішення належить скасувати.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 вересня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: