Постанова

Іменем України

11 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 751/4103/16-ц

провадження № 61-25380св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 червня 2017 року у складі судді Косач І. А. та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 31 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Кузюри Л. В., Бечка Є. М., Страшного М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Позовна заява з урахуванням подання уточнень мотивована тим, що з 17 липня 2012 року вона та відповідач перебували у шлюбі, який заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2014 року розірвано. За час перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль Volksvagen LT 30, державний номерний знак НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано на ім`я відповідача. Автомобіль придбано за кошти позивача та кошти, позичені у її батьків, відповідач коштів на придбання автомобіля не надавав. Згодом вона довідалася, що 19 лютого 2015 року на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 986894 спірний автомобіль було продано ОСОБА_5 за ціною 23 993,59 грн. У подальшому ОСОБА_5 відчужив автомобіль на користь ОСОБА_6 .

Посилаючись на викладене, ОСОБА_7 . просила визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу від 19 лютого 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , щодо продажу автомобіля Volksvagen LT 30, державний номерний знак НОМЕР_2 , та застосувати наслідки недійсності правочину; припинити право власності ОСОБА_6 на зазначений автомобіль; стягнути з ОСОБА_2 на її користь вартість 1/2 частини ринкової вартості зазначеного автомобіля.

Короткий зміст вимог зустрічного позову

У травні 2016 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна.

Позовна заява з урахуванням подання уточнень мотивована тим, що сторони познайомились у травні 2006 року, з 01 вересня 2006 року до моменту реєстрації шлюбу (17 липня 2012 року) перебували у фактичних шлюбних відносинах, оскільки проживали разом у будинку його матері за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, разом їздили на відпочинок і мали взаємні права та обов`язки. Після розірвання шлюбу він більше ніж півроку проживав разом з ОСОБА_1 , підтримував родинні стосунки з її батьками. 06 лютого 2012 року за рахунок сімейних заощаджень ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_2 та зареєструвала право власності на себе, вони разом робили ремонт у квартирі та спільно купували меблі, побутову техніку й інші предмети домашнього вжитку. 13 лютого 2015 року за спільні кошти вони придбали автомобіль Mercedes-Benz Vito 109 CDI, державний номерний знак НОМЕР_3 . 19 лютого 2015 року за погодженням з ОСОБА_1 він продав автомобіль Volksvagen LT 30, державний номерний знак НОМЕР_1 , отримані від продажу кошти та інші накопичення сторони витратили на придбання автомобіля Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_4 . Обидва автомобілі було зареєстровано на ОСОБА_7 . Крім того, 30 травня 2016 року він довідався, що ОСОБА_1 29 липня 2014 року подарувала квартиру АДРЕСА_2 своїй матері ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу 26 лютого 2015 року за спільні кошти ОСОБА_1 придбала та зареєструвала на себе право власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 . просив встановити юридичний факт його проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 у період з 01 вересня 2006 року до 17 липня 2012 року та з 06 січня до 30 червня 2015 року; визнати недійсним з моменту вчинення договір дарування квартири АДРЕСА_4 від 29 липня 2014 року № 2312 та визнати зазначену квартиру об`єктом спільної сумісної власності, визнати за ним право власності на 1/2 частину цієї квартири; визнати об`єктом спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_5 та визнати за ним право власності на 1/2 частини зазначеної квартири; визнати спільною сумісною власністю сторін автомобіль Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_4 , автомобіль Mercedes-Benz Vito 109 CDI, державний номерний знак НОМЕР_3 ; меблі кухонні, плиту газову кухонну з витяжкою, телевізор «Philips» 32 дюйми, телевізор 32 дюйми, телевізор 19 дюйми, шафу-купе спільною сумісною власністю; поділити зазначене майно між сторонами: виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль Ford Fiesta, державний номерний знак НОМЕР_4 , плиту газову кухонну з витяжкою, телевізор «Philips» 32 дюйми, телевізор 19 дюймів, шафу-купе; виділити у власність ОСОБА_1 автомобіль Mercedes-Benz Vito 109 CDI, державний номерний знак НОМЕР_3 , меблі кухонні, телевізор 32 дюйми.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 червня 2017 року провадження у частині позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договорукупівлі-продажу транспортного засобу, застосування наслідків недійсності правочину, припинення права власності на автомобіль закрито.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частки вартості автомобіля Volksvagen LT 30 в розмірі 126 211,62 грн та 551,20 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 710,91 грн; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що автомобіль Volksvagen LT 30, придбано сторонами за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 відчужив автомобіль третій особі без письмової згоди ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації вартості 1/2 частки автомобіля з урахуванням його ринкової вартості, визначеної висновком судової автотоварознавчої експертизи від 15 лютого 2017 року № 3990-3992/16-24. Суд відмовив у задоволенні зустрічного позову за необґрунтованістю вимог.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 31 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права та обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін і надав їм належну правову оцінку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у позові.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди вийшли за межі позовних вимог ОСОБА_1 , які стосувалися виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, стягнувши з відповідача грошову компенсацію вартості її частки у праві власності на автомобіль.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 17 липня 2012 року зареєстровано шлюб. Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 22 липня 2016 року, шлюб розірвано.

За час перебування сторін у шлюбі 02 березня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали автомобіль Volksvagen LT 30, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) - НОМЕР_5 , 2006 року випуску, що встановлено з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 02 березня 2013 року, та здійснено державну реєстрацію зазначеного автомобіля за ОСОБА_2

19 лютого 2015 року між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_5 (покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу ВІА № 986894, відповідно до якого продавець продав, а покупець придбав транспортний засіб Volksvagen LT 30, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) - НОМЕР_5 , 2006 року випуску, за 23 993,59 грн.

Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи від 15 лютого 2017 року № 3990-3992/16-24 середньоринкова вартість автомобіля марки Volksvagen LT 30, державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на момент проведення експертизи - 01 лютого 2017 року, становить 252 423,24 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції у частині вирішення вимог зустрічного позову в апеляційному порядку не оскаржувалося, судом апеляційної інстанції не переглядалося, тому Верховним Судом у зазначеній частині також не переглядається.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Отже, розірвання шлюбу не тягне за собою зміни правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю.

Лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Установивши, що ОСОБА_8 після розірвання шлюбу відчужив на користь третьої особи автомобіль Volksvagen LT 30, придбаний сторонами у шлюбі, за відсутності доказів письмової згоди ОСОБА_1 на продаж автомобіля та/чи отримання нею коштів від продажу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_8 підлягає стягненню компенсація відчуженого не в інтересах сім`ї майна у розмірі середньоринкової вартості 1/2 частки автомобіля.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог є безпідставними, оскільки поділ цінного спільного сумісного майна подружжя, яке було відчужено без письмової згоди одного з подружжя, можливий шляхом присудження одному з подружжя компенсації вартості такого майна.

Закриття провадження у справі, зокрема у частині вимог про визнання недійсним договору, на підставі якого відбулося відчуження автомобіля, не змінює характер спірних правовідносин, зазначене не може вважатися зміною підстав позову, оскільки ключовим є захист порушеного права ОСОБА_1 на отримання компенсації вартості майна, яке вибуло з володіння поза її волею.

Суд касаційної інстанції вважає, що висновки судів в частині вирішення позову ОСОБА_1 відповідають вимогам закону та не суперечать обставинам, що мають значення для справи, суди правильно застосовали закон, який підлягав застосуванню, тому підстави для скасування судових рішень в цій частині відсутні.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в частині вирішення позову ОСОБА_1 - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 31 серпня 2017 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко