печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Остапчук Т.В.,

при секретарі Ткаченко Ю.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гудзь О.М.

3-ї особи ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України ,3-тя особа ОСОБА_3 про зняття арешту

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до про скасування арешту , посилаючись на те що є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.09.2002 р. Постановою слідчого Генеральної прокуратури України від 01.06.2006 р. накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Вирок відносно її чоловіка ОСОБА_3 про призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією належного йому майна набрав чинності 21.03.2007 року. Постановою ВДВС Солом`янського районного управління юстиції від 28.08.2012р. закінчено виконавче провадження, відкрите на виконання вироку суду. Накладеним арештом порушуються її права власника , тому просить знати арешт.В судовому засіданні позов підтримала.

Представник відповідача позов визнав.

3-тя особа ОСОБА_3 позов підтримав.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 18.04.2019р. відкрито провадження по справі в порядку загального провадження.

Суд, заслухавши пояснення сторін, 3-ї особи , дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Судом встановлено , що квартира АДРЕСА_1 належить позивачці на підставі договору купівлі-продажу квартири від 07.09.2002 р.

Постановою слідчого Генеральної прокуратури України від 01.06.2006 р. накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Постанову було винесено з метою можливої конфіскації майна її чоловіка ОСОБА_3 в рамках кримінальної справи . Вирок відносно ОСОБА_3 про призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією належного йому майна набрав чинності 21.03.2007 року.

Постановою ВДВС Солом`янського районного управління юстиції від 28.08.2012 р.закінчено виконавче провадження, відкрите на виконання вироку суду.

Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79, 80 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, після закриття справи не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, судом встановлено що відпала необхідність в накладенні арешту в кримінальному провадженні відпала, порушується право власності позивача , тому позов підлягає задоволенню.

Керуючисьст.16 ,317,321 ЦК України , ст. 12,13,76,77,79, 81,263,264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України ,3-тя особа ОСОБА_3 про зняття арешту задововльнити.

Скасувати арешт на майно , яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке знаходиться в АДРЕСА_2 , накладений постановою слідчого Генеральної прокуратури України від 1 червня 2006р. Дата складання повного тексту рішення 05.11.2019 року. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м.Києва.

Суддя Остапчук Т.В.