_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5256/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2019 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Коваленко О.Б.,

За участю - секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Одеська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним ,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2019 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Київського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Одеська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 08.05.21998 року ОСОБА_3 , яка являлася членом біржі зі статусом «Н» з однієї сторони, та ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , 1986 року народження, які являлися членом біржі зі статусом «Н» з другої, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна № 23359, згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , купили квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний договір купівлі - продажу нерухомого майна було укладено у письмовій формі та зареєстровано на Одеській товарній біржі у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за реєстраційним № 23359 від 08.05.1998 року.

14.05.1998 року Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості на підставі договору купівлі-продажу № 23359 від 08.05.1998 року зареєструвало право приватної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 5 договору купівлі-продажу нерухомого майна № 23359 квартиру було продано за 24 360, 00 (двадцять чотири тисячі триста шістдесят) гривень, що станом на восьме травня тисяча дев`ятсот дев`яносто восьмого року, згідно курсу Національного Банку України, дорівнювало еквіваленту 12 000 (дванадцяти тисяч) доларів СІЛА, які були отриманні продавцем до підписання вказаного договору, тому вказана квартира належить новим власникам: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках.

Покупці, як сторона договору, повністю виконали свої зобов`язання покупців, а саме - повністю сплатили вартість зазначеної квартири та прийняли її у власність, зареєструвавши право власності в ОМБТІ та РОН, вселилися, оформили лицевий рахунок на своє ім`я та мешкають по вищезазначеній адресі до теперішнього часу.

Відповідач зі своєї сторони також виконав всі взяті на себе зобов`язання по договору, передав Покупцям у власність вказану квартиру, ключі від квартири та документи, виселився в обумовлений строк, знявся з реєстраційного обліку.

Після укладання договору купівлі-продажу, позивачі 14.05.1998 року зареєстрували своє право власності на вказану квартиру в КП «ОМБТІ та РОН» за №78 стр.78 кн.283 пр.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.08.2019 року відкрито провадження по цивільній справі на підставі вищевказаної позовної заяви та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

В судове засідання позивачі по справі не з`явилися, про дату, час і місце проведення повідомлені належним чином, надали до суду заяву, в якій вимоги підтримали, просили позов задовольнити, розгляд справи провести за їх відсутності, у разі неявки відповідача у судове засідання провести розгляд справи в заочному порядку.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою представника позивача, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 08.05.21998 року ОСОБА_3 , яка являлася членом біржі зі статусом «Н» з однієї сторони, та ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , 1986 року народження, які являлися членом біржі зі статусом «Н» з другої, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна № 23359, згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , купили квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 2 ч. 372 ЦК України частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; таким чином частки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 складали по Ѕ вищевказаної квартири.

Після укладання договору купівлі-продажу, позивачі 14.05.1998 року зареєстрували своє право власності на вказану квартиру в КП «ОМБТІ та РОН» за №78 стр.78 кн.283 пр.

На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивачів, яке підлягає судовому захисту.

Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 13, 19, 81, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст.220 ч. 2 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати договір №23359 від 08.05.1998 року купівлі- продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на Одеській товарній біржі, зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» за № 78 стр.78 кн.283 пр. від 14.05.1998 року -дійсним.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 09.09.2019 року.

Суддя Коваленко О. Б.