ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1992/18Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 22-ц/817/731/19 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Сташків Б. І., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

за участю представника відповідача - Панчука С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 601/1992/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 травня 2019 року, ухваленого суддею Коротичем І.А., повний текст якого складено 17 травня 2017 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Кременецьке лісове господарство» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної (немайнової) шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ДП «Кременецьке лісове господарство» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної (немайнової) шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що наказом від 01 липня 1978 року його прийнято на роботу на посаду лісничого Кременецького лісництва. Наказом по ДП «Кременецький лісгосп» № 4-к від 03 січня 2017 року його звільнено з посади лісничого Кременецького лісництва за прогул за п.4 ст.40 КЗпП України. Рішенням Кременецького районного суду від 23 червня 2017 року його поновлено на роботі на посаді лісничого ДП «Кременецький лісгосп» з 03 січня 2017 року. На виконання вказаного рішення суду відповідачем видано наказ № 233-к від 12 липня 2018 року про поновлення його на посаді лісничого ДП «Кременецький лісгосп», поза штатним розписом. З даним наказом він не погодився, оскільки його поновили не на тій посаді, а саме - його не влаштовувало формулювання «поза штатним розписом». Даний наказ про поновлення на роботі він оскаржив та рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2018 року в наказі про поновлення на роботі змінено формулювання та виключено фразу «поза штатним розписом».

Наказом № 290-к від 12 вересня 2018 року його звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП у зв`язку із змінами в організації праці, скороченням штату працівників та неможливістю подальшого працевлаштування. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки ніякої ліквідації структурного підрозділу, в якому він працював, не відбулося. Натомість мало місце лише його перейменування з Кременецького на Підлісецьке лісництво, а чисельність працівників залишилася така ж сама.

Крім того, вважає, що його слід було поновити на посаді на підставі п.6 статті 40 КЗпП України, оскільки поновлено працівника, який раніше виконував цю роботу. Також, незаконним звільненням відповідачем йому завдано моральної шкоди, оскільки він позбавлений можливості заробляти на життя, втратив душевний спокій, змінився спосіб його життя, погіршився стан здоров`я.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно наказу ДП «Кременецький лiсгосп» № 234-к вiд 12 липня 2018 року скорочено позаштатну посаду лiсничого ДП «Кременецьке лісове господарство». Проте, згiдно рiшення Кременецького районного суду вiд 11 жовтня 2018 року в наказi № 233-к вiд 12 липня 2018 року змінено формулювання з «поновити ОСОБА_1 на посадi лiсничого ДП «Кременецьке лiсове господарство» поза штатним розписом» на «поновити ОСОБА_1 на посадi лiсничого ДП «Кременецьке лiсове господарство» з 03 січня 2017 року».

Вважає, що із вищенаведеного вбачається, що скорочення наказом № 234-к вiд 12 липня 2018 року позаштатної посади лiсничого ДП «Кременецький лiсгосп» відношення до нього немає.

Інші доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Враховуючи наведене, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В липні 2019 року ДП «Кременецьке лісове господарство» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що в організаційній структурі та штaтi підприємства була відсутня посада лiсничого ДП «Кременецьке лiсове господарство». Враховуючи обов`язковість виконання рiшення суду керівництво ДП «Кременецьке лiсове господарство» було прийнято рiшення про прийняття позивача на позаштатну посаду лiсничого. Відповідно до наказу ДП «Кременецьке лiсове господарство» № 234-к вiд 12 липня 2018 року «Про скорочення посади лісничого» було прийнято рiшення про скорочення позаштатної посади лiсничого ДП «Кременецьке лiсове господарство» із врахування умов праці ОСОБА_1 та попереджено останнього про його наступне вивільнення.

Звертають увагу, що під час попередження про наступне вивiльнення позивачу було повідомлено, що станом на 12 липня 2018 року відсутня вакантна посада, яка йому могла бути запропонована. Однак, протягом строку попередження у ДП «Кременецьке лiсове господарство» з`явилась вакантна посада майстра лiсу 3абарівського лiсництва. Проте, ОСОБА_1 вiдмовився вiд ознайомлення із повідомленням про пропонування йому посади майстра лiсу, про що було складено акт про вiдмову вiд підпису.

Крім того, вимога про поновлення на посаді лісничого Підлісецького (колишнього Кременецького) лiсництва ДП «Кременецьке лiсове господарство» згiдно п.6 ст.40 КЗпП України безпідставна, оскільки суд може зобов`язати роботодавця поновити працівника на посаді, яку він займав до звiльнення, а не на iншій посаді.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Панчук С.М. проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 наказом № 97-к від 01 липня 1978 року позивач був прийнятий на роботу лісничим в Кременецьке лісництво, яке неодноразово перейменовувалось та з 10 лютого 2005 року перейменовано на ДП «Кременецьке лісове господарство» (а.с.34).

Відповідно до наказу № 4-к від 03 січня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади лісничого з 03 січня 2017 року на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул (а.с.35).

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 червня 2017 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 поновлено на роботі з 03 січня 2017 року на посаді лісничого ДП «Кременецьке лісове господарство» (а.с.7-14).

На виконання вказаного рішення суду відповідачем 12 липня 2018 року видано наказ № 233-к про поновлення ОСОБА_1 на посаді лісничого ДП «Кременецький лісгосп», поза штатним розписом. Скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади № 04 від 03 січня 2017 року (а.с.21).

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2018 року, яке залишено без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 14 грудня 2018 року, формулювання «поза штатним розписом» в наказі від 12 липня 2018 року №233-к про поновлення ОСОБА_1 на роботі визнано незаконним та виключено з наказу (а.с.106-108).

Наказом директора ДП «Кременецький лісгосп» № 234-к від 12 липня 2018 року скорочено посаду позаштатного лісничого ДП «Кременецький лісгосп». Попереджено ОСОБА_1 про наступне вивільнення у зв`язку із змінами в організаційній структурі підприємства, ліквідацією структурного підрозділу та ліквідацією посади, на яку його поновлено (а.с.23).

Відповідно до акту, складеного 12 липня 2018 року комісією ДП «Кременецький лісгосп», ОСОБА_1 ознайомився з наказом № 234-к від 12 липня 2018 року, але в їх присутності від підпису відмовився (а.с.54).

12 липня 2018 року ОСОБА_1 повідомлений про наступне вивільнення, що підтверджується повідомленням від 12 липня 2018 року та актом комісії ДП «Кременецький лісгосп» про те, що ОСОБА_1 ознайомився з попередженням № 648-к від 12 липня 2018 року, але відмовився підписати його в їх присутності (а.с.63-64).

Наказом № 290-к від 12 вересня 2018 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з 13 вересня 2018 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації праці, скороченням штату працівників та неможливістю подальшого працевлаштування. Копію наказу позивач не підписав, але одержав (а.с.26-27).

Згідно протоколу спільного засідання адміністрації і профспілкового комітету ДП «Кременецький лісгосп» від 23 серпня 2018 року, профспілкою надано згоду на звільнення ОСОБА_1 з посади лісничого, у зв`язку із змінами в структурі підприємства, ліквідацією структурного підрозділу, та відсутністю вакантної посади в штатному розписі підприємства (а.с.28-31).

Згідно повідомлення від 06 вересня 2018 року ОСОБА_1 пропонувалася вакантна посада майстра лісу у Забарівському лісництві ДП «Кременецький лісгосп», що також підтверджується актом, складеним 07 вересня 2018 року комісією ДП «Кременецький лісгосп», згідно якого ОСОБА_1 ознайомився з повідомленням про наявність вакантної посади майстра лісу, але відмовився підписати його в їх присутності (а.с.70-71).

Згідно доповідної записки інженера з підготовки і обліку кадрів від 12 вересня 2018 року станом 12 вересня 2018 року по ДП «Кременецький лісгосп» є одна вакантна посада майстра лісу Забарівського лісництва (а.с.72).

Указом Президента України №1036/2009 від 11 грудня 2009 року на території Кременецького та Шумського районів Тернопільської області створено національний природний парк «Кременецькі гори», до території якого в установленому порядку погоджено включення 6951.2 гектара земель державної власності, а саме: 3968.6 гектара земель, які надаються (в тому числі з вилученням у землекористувачів) національному природному парку в постійне користування, згідно з додатком, і 2982.6 гектара земель Державного підприємства «Кременецьке лісове господарство», що включаються до складу національного природного парку без вилучення у зазначеного підприємства (а.с.135-136).

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2013 року № 796-р та додатку № 1 до нього, Міністерству екології та природних ресурсів, Міністерству аграрної політики та продовольства, Державному агентству земельних ресурсів і Державному агентству лісових ресурсів дозволено приймати відповідно до законодавства рішення про погодження питання надання згоди на вилучення земельних ділянок орієнтовною загальною площею 53010.1 гектара (землі державної власності лісогосподарського призначення), що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, розташованих на території відповідних районів, згідно з додатком 1, з подальшою передачею їх у постійне користування із зміною цільового призначення установам природно-заповідного фонду згідно з додатком 2.

В даному розпорядженні зазначено, що у ДП «Кременецький лісгосп» планується вилучити 2810 га, які передати у постійне користування Національному природному парку «Кременецькі гори» (а.с.55-60).

Згідно повідомлень Державного управління екології та природних ресурсів в Тернопільській області, Тернопільського обласного управління лісового та мисливського господарства (а.с.120-134) проводилося погодження питання передачі земель та лісового фонду від ДП «Кременецький лісгосп» до Національного природного парку «Кременецькі гори».

Згідно розпоряджень Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2017 року №884-р та від 06 грудня 2017 року № 885-р, надано дозвіл Національному природному парку «Кременецькі гори» на розробку проекту землеустрою земель, що перебувають у постійному користуванні природного заповідника «Медобори», площею 1000 га. та на землі площею 2796.5 га, що розташовані на території Кременецького та Шумського районів Тернопільської області, згідно з додатком, із земель, що перебувають у постійному користуванні ДП «Кременецький лісгосп» (а.с.137-139).

Договором №1 від 15 березня 2018 року, що укладений між ДП «Кременецьке лісове господарство» та Національним природним парком «Кременецькі гори» передбачена співпраця сторін та зазначено, що на землях площею 2810 га, які розташовані на території Кременецького та Шумського районів Тернопільської області та які будуть передані у постійне користування НПП « Кременецькі гори», здійснюється охоронна діяльність за рахунок служби охорони НПП «Кременецькі гори» (а.с.144-150).

Наказом директора ДП "Кременецьке лісове господарство" №51 від 16 березня 2018 року затверджено з 16 березня 2018 року організаційну структуру і чисельність штатних працівників в розрізі структурних підрозділів на 2018 рік, згідно якого встановлено наступну штатну чисельність працівників: апарат управління - 32 особи, лісництва - 182 особи, в тому числі: Білокриницьке - 13 осіб, Вишнівецьке - 15 осіб, Волинське - 18 осіб, Забарівське - 14 осіб, Кременецьке - 22 особи, Ланівецьке - 16 осіб, Підлісецьке - 29 осіб, Почаївське - 16 осіб, Стіжоцьке - 21 особа, Суразьке -18 осіб, цехи - 66 осіб (а.с.24).

Наказом директора ДП «Кременецьке лісове господарство» №54 від 20 березня 2018 року затверджено з 20 березня 2018 року організаційну структуру і чисельність штатних працівників в розрізі структурних підрозділів на 2018 рік, згідно якого встановлено наступну штатну чисельність працівників: апарат управління - 32 особи, лісництва 129 осіб, в тому числі: Вишнівецьке - 15 осіб, Забарівське - 14 осіб, Ланівецьке - 16 осіб, Підлісецьке - 29 осіб, Почаївське - 16 осіб, Стіжоцьке - 21 особа, Суразьке - 18 осіб, цехи - 46 осіб (а.с. 25).

За змістом ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

У п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз`яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за п.1 ст.40 КзпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Як вбачається із встановлених судом обставин, у ДП "Кременецьке лісове господарство" дійсно відбулася реорганізація та скорочення штату працівників, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме наказами «про внесення змін до організаційної структури підприємства» від 16 березня 2018 року та 20 березня 2018 року, згідно яких в структурі ДП «Кременецьке лісове господарство» відсутнє Кременецьке, Підлісецьке, Білокриницьке лісництва та зменшилась штатна чисельність осіб по лісництвах. Процес реорганізації відбувається тривалий час, про що також свідчать Указ Президента України, Розпорядження Кабінету Міністрів та погодження між різними відомствами та установами.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до наказу ДП «Кременецьке лiсове господарство» №53 вiд 19 березня 2018 року Кременецьке лісництво разом з іншими лісництвами було ліквідовано, як структурний підрозділ без правонаступництва (а.с.61).

Про наступне звільнення позивача було попереджено у визначені законом строки.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Власник є таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч.3 ст.49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 01 квітня 2015 року у справі №6-40цс15.

Крім цього, ухвалюючи 09 серпня 2017 року постанову у справі № 6-1264цс17, Верховний Суд України застосував до спірних правовідносин пункт 1 частини першої статті 40 та статтю 492 КЗпП України і дійшов висновку, що однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача відбулися зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При цьому із матеріалів справи вабачається, що ОСОБА_1 було звільнено з роботи після вручення йому повідомлення про попереднє вивільнення.

Крім цього, 12 липня 2018 року, в день повідомлення позивача про наступне звільнення, роботодавець запропонував йому наявну на той час в закладі вакантну посаду майстра лісу Забарівського лісництва, але позивач від переведення на цю посаду відмовився.

Положеннями ст.235 КЗпП України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 14 ЦПК України встановлено обов`язковість виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Так, наказом ДП «Кременецький лісгосп» № 233-к від 12 липня 2018 року, який видано на виконання рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 червня 2017 року, ОСОБА_1 поновлено на посаді лісничого ДП «Кременецький лісгосп» поза штатним розписом, а тому саме з вказаного моменту судове рішення вважається виконаним, а ОСОБА_1 - поновлений на посаді.

У справі, яка переглядається, судом вірно встановлено, що розроблення та внесення змін до штатного розпису є виключною компетенцією власника підприємства, а тому сам по собі факт не відновлення посади ОСОБА_1 в штатному розкладі ніяким чином не впливає на здійснення ним своїх прав.

Аналогічний висновок висвітлений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року, справа № 755/13757/16-ц.

Таким чином, посилання позивача на ту обставину, що його поновили не на ту посаду, з якої незаконно звільнили, в зв"язку із чим він підлягає поновленню на роботі, не заслуговують на увагу, оскільки посада, на яку необхідно було поновити позивача, була скорочена.

Як судом уже зазначалося, внесення змін до штатних розписів є виключною прерогативою власника чи керівника підприємства. Поновивши позивача на посаді лісничого поза штатним розписом, за позивачем були збереженні всі гарантії, які передбачені для посади лісничого, оплата праці здійснювалася згідно тарифікації посади лісничого.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апелянта про те, що скорочення згідно наказу №234-к вiд 12 липня 2018 року позаштатної посади лiсничого ДП «Кременецький лiсгосп» відношення до нього немає, оскільки відповідно до ч.3 ст.64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Також судом першої інстанції правильно зазначено, що доводи позивача про необхідність поновити його на посаді на підставі п.6 ч.1 ст.40 КзпП України є безпідставними, оскільки це стосується працівника, що виконував цю роботу замість відсутнього працівника.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 15 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 10 вересня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи