Справа № 208/1666/18
Провадження № 2/209/133/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

за участі секретаря Міханько К.В.,

представника позивача - Таран І.М . ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», звернулося до суду з позовом, та уточнивши свої позовні вимоги (а.с.109-112), просило суд стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 26 червня 2011 року, розмір якої станом на 21 січня 2019 року становить 67265,31 грн., яка складається з наступного: 22002,56 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4936,25 грн. - проценти за користування кредитом, 36647,20 грн. - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3179,30 грн. - штраф (процентна складова), а також сплачений судовий збір.

На обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 26.06.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 18500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" і "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідачка при укладенні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідно до п. 2.1.1.5.7 договору відповідачка зобов`язалася слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Овердрафтом є короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором, можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку або інший інтернет/смс-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному стані банку, позивач, що діяв на підставі ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг, які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговується відповідачка. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона повністю була проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмові формі. Одночасно дія договору підтверджується фактом користування відповідачкою картковим рахунком на використання кредитних кошів, що узгоджується з вимогами ч.2 ст. 642 ЦК України. Пунктом 1.1.3.2.4 договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. При цьому у сторін договору виникають обов`язки: у кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 договору; у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснення операцій по картковим рахунках (п. 1.1.2.1.5 договору). На підставі п. 1.1.5.2 договору неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунку не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за даним договором. Згідно пунктів 1.1.6.1, 1.1.6.2 договору зміни в Умови та правила надання банківських послуг вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких офіційний сайт банку, смс-повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами Умов та правил надання банківських послуг або Тарифів банку клієнт має право надати банку заяву про розірвання договору, виконавши умови п. 2.1.1.5.4 договору. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що відображено у розрахунку заборгованості. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, статей 509, 526, 629, 1054 ЦК України, відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, порушивши пункти 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.7, 2.1.1.5.6, 2.1.1.12.1., 2.1.1.3.3, 2.1.1.12.9., 2.1.1.12.2 договору. Згідно пунктів 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.2.1, 2.1.1.12.6.1 договору відповідачці нараховувалися проценти за користування кредитними коштами у розмірі, зазначеному в Тарифах, що діяли на дату нарахування; проценти в подвійному розмірі у випадку виникнення прострочених зобов`язань у розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування, пеня при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн.

Згідно п. 1.1.7.11 Умов та правил передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, і якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Пунктом 1.1.7.43 договору передбачено, що сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку клієнта, відкритого в рамках договору або такого, що підпадає під дію договору, а також при закінченні використання послуг банка.

В порушення умов кредитного договору та законодавства України, відповідачка свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань відповідач станом 21 січня 2019 року, має заборгованість в розмірі 67265,31 грн., яка складається з наступного: 22002,56 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4936,25 грн. - проценти за користування кредитом; 36647,20 грн. - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3179,30 грн. - штраф (процентна складова).

Представником відповідача ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву (а.с. 82-84), де зазначено, що позов необхідно залишити без задоволення, оскільки кредитного договору між сторонами не існувало, відповідач подала лише анкету-заяву на отримання кредитної картки з кредитним лімітом 18500 грн. Вважає, що в порушення Закону України "Про захист прав споживачів" відповідач не була ознайомлена з умовами користування кредитом, їй не було відомо про збільшену відсоткову ставку та подвійну відповідальність за невиконання обов`язків по поверненню кредитних коштів у вигляді пені та штрафів.

Представником позивача надано відповідь на відзив (а.с. 90-97), де зазначено, що 26 червня 2011 року відповідачка стала клієнтом АТ КБ "Приватбанк", ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від АТ КБ «ПриватБанк», згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна». 01 серпня 2013 року відповідачу було перевипущено кредитну картку на престижну картку "Універсальна GOLD", відповідно до Тарифів якої відповідачка отримала кредит розмірі 18500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Доводи відповідача про те, що договір нею не підписувався та не укладався, не відносяться до предмету заявленого позивачем позову, бо відповідачкою не заявлявся позов про визнання недійсним кредитного договору. Предметом цього позову є розмір заборгованості за кредитним договором і позивачем суду надані докази щодо наявності заборгованості, яким є розрахунок заборгованості. Також банком на підтвердження факту укладення кредитного договору з відповідачкою та наявності невиконаних нею зобов`язань позивачем надані: копія кредитного договору, копія паспорту відповідача, виписка по рахунку, фото клієнта з карткою. Підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява від 26 січня 2011 року разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" і "Тарифами Банку" складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідачці було відкрито картковий рахунок, ключем до якого є пластикова картка, яку отримала відповідачка, та мобільний телефон, який вказала відповідачка. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту, як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через РОS - термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальника. Належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. Із тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» вбачається, що на момент оформлення відповідачкою кредиту банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5 % (30,00% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу. Наданою суду випискою з карткового рахунку вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами, отримувала кошти через банкомат, що свідчить про те, що вона отримала кредитну картку «Універсальна», без якої відповідачка не могла проводити вказані операції. Крім того, відповідачка частково сплачувала заборгованість. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідачки: баланс на момент укладення договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимим доказами у справі, які відповідачкою не спростовані, контррозрахунок не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялося. Щодо порядку погашення заборгованості, то Умовами та правилами надання банківських послуг визначено, що для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів передбачений пільговий період, що діє за умови погашення боргу до 25 числа наступного місяця з дати виникнення заборгованості, протягом якого нарахування процентів за користування кредитом проводиться за процентною ставкою 0,01%. У разі непогашення заборгованості протягом пільгового періоду за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленими Тарифами банку з розрахунку 360/365 календарних днів на рік. Строк та порядок погашення кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів. Розмір та строки внесення щомісячних мінімальних обов`язкових платежів зазначені в Тарифах, а саме: розмір щомісячного мінімального платежу складає 7% (з 02 квітня 2014 року розмір платежу було зменшено до 5%) від суми заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше решти заборгованості; строк внесення щомісячного платежу - до 25 числа місяця наступного за звітним. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою і банком нараховується пеня. Крім того, позивач вважає, що застосування в кредитному договору штрафу та пені як окремих видів неустойки не є подвійним притягненням до відповідальності, штраф і неустойка (пеня) нараховувались за різні види порушень, а тому є різновидами штрафних санкцій, що можуть застосовуватись разом, оскільки не є взаємовиключними видами неустойки.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідно до п. 4 ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності відповідача.

Представник позивача - Таран І.М . у вступному слові стисло виклала зміст та підстави позовних вимог щодо предмету позову, просила позов задовольнити та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив. Пояснила суду, що відповідачка звернулася до банку з заявою на отримання банківських послуг, була проінформована про умови користування кредитом, користувалась кредитною картою, частково погашала заборгованість за кредитом. Відповідачці була перевипущена кредитна картка, якою вона продовжила користуватися. На картці відповідачки банком збільшувався кредитний ліміт, проти чого відповідачка не заперечувала, визнавала збільшений кредитний ліміт та користувалася ним. На вказаний нею свій телефонний номер банком відповідачці надсилалися смс-повідомлення про зміни відсоткової ставки, що відповідачкою приймалося та не оспорювалося, що підтверджується довідкою та скріншотом. Крім цього, відповідачка зареєстрована в системі "Приват 24", отже має можливість отримувати будь-яку інформацію про стан її рахунку і банківські продукти, а також отримувати виписки по картці. У своїй анкеті-заяві, відповідачка погоджувалась на отримання банківської інформації на офіційному веб-сайті банку.

Представник відповідача - ОСОБА_2 у вступному слові позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов. Пояснив суду, що в заяві-анкеті позичальника не вказані сума договору та умови кредитування. Відповідачка не була ознайомлена з умовами банку та формою кредитування, підписувала лише заяву на кредит, відсоткова ставка їй не була відома. Сам договір є нікчемним, оскільки не укладався. Відповідачка користувалася грошовими коштами у безготівковій формі та знімала готівку, і не зважаючи на те, що їй не були відомі строки повернення кредиту, вона періодично повертала кредитні кошти. З урахуванням того, що банк підвищив проценту ставку за кредитом без відома відповідачки, вважає, що вона повністю повернула кредитні кошти. Після збільшення процентної ставки відповідачка продовжувала користуватися кредитними коштами Йому невідомо, чи зареєстрована відповідачка у системі «Приват 24» і чи користується нею. Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, і в ньому повинні бути вказані сума кредиту, розмір відсотків та пені.

Вислухавши представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 26 січня 2011 року між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ "ПриватБанк", укладено кредитний договір з відповідачкою ОСОБА_3 , згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 18500,00 грн. шляхом підписання анкети-заяви б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

У підписаній ОСОБА_3 анкеті-заяві було зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, і виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну карту кредитка «Універсальна» (а.с. 10-32, 133-161, 164-167).

До заяви - анкети банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, де вказано, шо повна версія Умов та Правил надання банківських послуг, а також актуальні Тарифи розміщена на офіційному сайті ПриватБанку https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 167).

01 серпня 2013 року банк перевипустив відповідачу кредитну картку на престижну картку "Універсальна GOLD", збільшивши кредитний ліміт на картковому рахунку до 16000 гривень. В подальшому ОСОБА_3 після закінчення строку дії карти видавалися інші кредитні карти на новий строк дії та відбувалися зміни по кредитному ліміту, а саме: 06 серпня 2013 року кредитний ліміт було збільшено до 17000 грн., 02 грудня 2013 року - до 18500 грн., 20 квітня 2015 року - зменшено до 18480 грн., 28 травня 2015 року - зменшено до 17680 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта (а.с. 48а) та довідкою про надані кредитні карти (а.с. 182).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Враховуючи, що відповідачка за своєю ініціативою звернулася до позивача із заявою для отримання кредита/кредитної карти, підписала цю заяву, отримала на картковий рахунок кредитні кошти та кредитну карту, яка в подальшому неодноразово перевипускалася, використовувала кредитні кошти та погашала заборгованість за кредитом, суд вважає, що між сторонами у справі було укладено двосторонній кредитний договір у письмовій формі.

Як вбачається із Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 166-167), при використанні кредитних коштів за умовами картки «Універсальна GOLD» банк нараховував відповідачці відсотки за користування кредитними коштами, за такою процентною ставкою: з 01 квітня 2013 року - 2,3% в місяць на залишок заборгованості; за тратами, здійсненими з 01 вересня 2014 року - 2,7% в місяць на залишок заборгованості; за тратами, здійсненими з 01 квітня 2015 року - 3,5% в місяць на залишок заборгованості.

Згідно виписки по картковому рахунку відповідача (а.с. 49-56), виписки за період з 01 січня 2011 року по 22 січня 2019 року (а.с. 99-104), ОСОБА_3 користувалася кредитними коштами, повертала заборгованість по кредиту та сплачувала проценти за користування кредитними коштами згідно встановленої банком процентної ставки на день погашення кредиту.

22 серпня 2014 року відповідачка повністю погасила заборгованість за кредитним договором в розмірі 20044,00 грн.?у тому числі заборгованість за нарахованими банком відсотками (а.с. 53 оберт, а.с. 102 оберт).

Після погашення заборгованості відповідач продовжила користуватися кредитними коштами, повертала їх на свій картковий рахунок з урахуванням нарахованих банком процентів, здійснивши останні поповнення рахунку на суму 1300 грн. та 1000,00 грн. 11 березня 2018 року та 23 березня 2018 року (а.с. 52 оберт, а.с. 102).

Вказане свідчить про те, що відповідач була обізнана про розміри процентних ставок, встановлених банком за користування кредитними коштами, визнавала їх розмір, не зверталася до банку про розірвання договору через змінений розмір процентної ставки за кредитом, продовжувала користуватися кредитними коштам, періодично здійснювала поповнення свого карткового рахунку, тобто виконувала умови кредитного договору в частині сплати кредиту та процентів за користування кредитними коштами, повертаючи кредитні кошти та сплачуючи відсотки у розмірі встановленому, банком на день повернення коштів.

Те, що відповідач повідомлялася про підвищення процентної ставки, також підтверджується копіями смс-повідомлень, які були направлені банком відповідачу на її фінансовий номер (а. 183-185).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Враховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, надавав відповідачці кредитні кошти, перевипускав кредитні картки, а відповідач протягом тривалого часу з 2011 року по 2018 рік користувалася кредитними коштами, повертала кредит, сплачувала відсотки, тобто визнавала існування кредитних правовідносин між нею та банком, і неправомірність кредитного договору прямо не випливає із закону, суд вважає, що відсутні підстави для визнання договору недійсним.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про те, що договір вважається неукладеним, а позивач не повідомлялася про зміну відсоткової ставки, бо ці заперечення фактично зводяться до оспорення ним суми заборгованості по кредиту.

Як вбачається із наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписок по рахунку (а.с. 99-106, 175-181), станом на 21 січня 2019 року банк нарахував відповідачу ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 67265,31 грн., яка складається з наступного: 22002,56 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4936,25 грн. - відсотки за користування кредитом; 36647,20 грн. - пеня, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3179,30 грн. - штраф (процентна складова).

Перевіривши розрахунок заборгованості та виписки по рахунку, суд вважає, що позивач має право просити суд стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 26 січня 2011 року, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 22002,56 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 4936,25 грн., які нараховані відповідачу згідно умов укладеного нею кредитного договору шляхом підписання заяви - анкети на отримання кредиту.

Що стосуються стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 36647,20 грн. та штрафів 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3179,30 грн. - штраф (процентна складова), то в цій частині позову необхідно відмовити.

Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами у справі було укладено, як договір приєднання, умови якого були встановлені банком в розроблених ним Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах (формулярах). Відповідачка за цим договором приєдналася до запропонованого банком договору і не могла запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У анкеті - заяві ОСОБА_3 , як позичальника, від 26 червня 2011 року, яка підписана сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та процентів за користування кредитними коштами, стягнути пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Обґрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення пені та штрафів, їх розмір та порядок нарахування, банк посилається на розрахунок заборгованості, виписки по рахункам, а також на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які надані суду на підтвердження заявлених позовних вимог про стягнення пені та штрафів.

У Витязі з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» дійсно визначені пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а у Витягу з Умов та правил надання банківських послуг містяться положення про дію договору, позовну давність та інші умов.

Проте, з урахуванням того, що додані до позову Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів не містять підпису відповідачки, суд вважає, що позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що відповідачка під час підписання заяви - анкети про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку була ознайомлена саме з цими Витягом з Тарифів і Витягом з Умов та правил надання банківських послуг, що вона їх розуміла і погодилася з ними. Також не надано доказів, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати неустойки (пені, штрафів), і що в них були зазначені саме ті розмір і порядок нарахування, який вказаний у Тарифах та Умовах, що надані банком суду, і на підставі яких виконаний розрахунок пені та штрафів.

Надані роздруківки із сайту позивача Витяг з Умов і правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів не можуть бути належними доказами, бо цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується із правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15).

Враховуючи, що у анкеті - заяві відсутня домовленість сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, вказані вище Витяг з Умов і правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг.

Таким чином, суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які не містять підпису відповідачки і не визнаються нею, не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 26 січня 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню судом при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивач, всупереч вимогам ч.3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, не довів за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, з урахуванням положень статей 76-80 ЦПК України, зазначені ним обставини щодо правомірності нарахування та стягнення з відповідачки нарахованих банком пені та штрафів, тому в цій частині позову необхідно відмовити.

Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів у вигляді тіла кредиту та відсотків.

Зазначене узгоджується з правовою позицією що висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 342/180/17, провадження N 14-131цс19.

Таким чином, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача має бути стягнуто 22002,56 грн. заборгованості за кредитом та 4936,25 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами.

Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , заборгованість за кредитним договором б/н від 26 січня 2011 року в розмірі 26938,81 грн., яка складається з наступного 22002,56 грн. - заборгованість за кредитом, 4936,25 грн. - заборгованість за відсотками, а також 769,33 грн. сплаченого судового збору, а всього 27708, 14 грн. (двадцять сім тисяч сімсот вісім грн. 14 коп.).

Повне рішення складено 15 листопада 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.А. Байбара.