Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2019 року смт Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Грузман Т.В., за участі секретаря судового засідання Степаненко Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся 26.09.2019 року до Оржицького районного суду Полтавської області з вказаним позовом.

У позові вказано, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 27.04.2016 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 5112,84 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

У позовній заяві позивач зазначає, що при укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вказує позивач, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 02.09.2019 року виникла заборгованість в сумі 19759,44 грн., яка складається з наступного: 4313,16 грн. - заборгованість за кредитом; 1428,61 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 6383,24 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 7634,43 грн.

Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 19759,44 грн. за кредитним договором № б/н від 27.04.2016 року та стягнути судові витрати.

У судове засідання представник позивача Гребенюк О.С. (довіреність №367-К-Н-О від 31.01.2019 року) не з`явився, проте направив до суду клопотання, в якому прохає суд розгляд справи провести за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.34, 39).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання 14.11.2019 року не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву щодо позову не подав. Виклик відповідача в судове засідання було здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає вимогам ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с. 49). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та винесена відповідна ухвала.

Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 27.04.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно умов якого сторони погодили за кредитним договором зменшити розмір заборгованості, яка виникла в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме: відсотки на 5610,81 грн., комісію на 1650,00 грн., пеню на 0,0 грн., штраф на 473,62 грн. Заборгованість за Договором 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 5795,84 грн., що підтверджується п.п. 1.1.1, 1.1.2 Генеральної угоди.

Відповідно п 1.6 Генеральної угоди всі інші умови договорів, які не суперечать розділу «Реструктуризація заборгованості» даної Генеральної угоди залишаються незмінними.

Як вбачається з п. 2.1 Генеральної угоди банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 5115,84 грн. строком на 12 місяців, з 27.04.2016 року по 30.04.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку для споживчих цілей в сумі 5115,84 грн. в обмін на зобов`язання позичальника на повернення кредиту, сплаті відсотків в розмірі 0,833 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначені в Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 449,76 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат відповідно до Умов та правил.

Пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачений штраф у розмірі 7734,43 грн. в разі порушення строків погашення заборгованості, починаючи з 32-го дня такого порушення.

Згідно п. 2.5 Генеральної угоди позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди згідно Генеральної угоди і Умов та правил.

Пунктом 2.7 Генеральної угоди передбачено, що датою укладення кредитного договору є дата підписання даної Генеральної угоди.

Відповідно п. 2.11 Генеральної угоди позичальник доручає банку здійснювати погашення заборгованості за кредитом в передбачені строки за рахунок коштів, розміщених на будь-якому відкритому в банку рахунку у відповідності з Умовами та правилами. Також, відповідач погодився, що дана Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом в Генеральній угоді.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу.

Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - (ст.610 ЦК України).

У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання (ст.629 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

З розрахунку заборгованості за договором б/н від 27.04.2016 року, який наданий позивачем вбачається, що позивач нарахував відповідачу заборгованість, загальна сума якої станом на 02.09.2019 року, становить 19759,44 грн., і яка складається з наступного: 4313,16 грн. - заборгованість за кредитом; 1428,61 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 6383,24 грн. заборгованість за пенею та комісією, штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 7634,43 грн. (а.с. 5).

Суд приходить до висновку, що відповідач не виконує вищевказані умови кредитного договору б/н від 27.04.2016 року та має заборгованість: 4313,16 грн. - заборгованість за кредитом, 1428,61 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 7634,43 грн.

Сплату вказаних вище складових заборгованості передбачено умовами Генеральної угоди від 27.04.2016 року, укладеної сторонами. Таким чином, в цій частині позов підлягає задоволенню.

В свою чергу, позовні вимоги в частині стягнення 6383,24 грн. заборгованості за пенею та комісією задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Пунктом 2.8. Генеральної угоди від 27.04.2016 року передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань з повернення кредиту він сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочи.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Конкретний розмір пені у вказаній Генеральній угоді від 27.04.2016 року не визначений.

А оскільки Умови та правила надання банківських послуг, на які містить посилання Генеральна угода, не містить підпису відповідача, суд приходить до висновку про те, що розмір пені сторонами не визначений.

Крім того, одночасне нарахування штрафу і пені є застосуванням за одне й те саме порушення подвійної відповідальності одного виду.

За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

В свою чергу, з аналізу Генеральної угоди від 27.04.2016 року, Умов та правил надання банківських послуг, вбачається, що комісію позивач визначає як плату за певні свої послуги.

Таким чином, правовідносини, пов`язані із сплати пені та правовідносини, пов`язані з сплатою комісії мають різну правову природу.

В розрахунку заборгованості за кредитом відсутнє розмежування пені та комісії, в зв`язку з чим неможливо визначити розмір пені, яку просить стягнути позивач та спосіб її нарахування, а також неможливо визначити розмір комісії, яку просить стягнути позивач.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 13376,20 грн., тобто 67,70 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 1300,52 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 551, 610, 611, 629, 1048-1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 61 Конституції України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.04.2016 року у розмірі 13376 (тринадцять тисяч триста сімдесят шість) гривень 20 копійок, яка складається з наступного: 4313,16 грн. - заборгованість за кредитом, 1428,61 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 7634,43 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень 52 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 14.11.2019 року.

Суддя Грузман Т.В.