УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

15 листопада 2019 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Борєйко О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просить: розірвати договір купівлі - продажу зимової жіночої парки з хутром, укладений між нею та ОСОБА_2 у 2018 році; стягнути з відповідача грошові кошти за договором купівлі - продажу зимової жіночої парки з хутром, укладеним між нею та ОСОБА_2 в 2018 році, у сумі 21552 гривні, моральну шкоду у сумі 5000 гривен та судові витрати.

Під час вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 подана з порушенням вимог ст.175 та ст.177 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, у позовній заяві зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Позовна заява ОСОБА_2 не містить повної адреси місця проживання відповідача, оскільки в ній зазначені виключно держава та місто, в якому, на її думку, проживає (перебуває) відповідач, не надано доказів місця проживання (перебування) відповідача, що позбавляє суд можливості встановити місце проживання (перебування) відповідача та належним чином викликати його у судове засідання і вручити копію позовної заяви з додатками.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.5 ст.28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Позивачем не зазначено, на підставі яких норм чинного законодавства України, вона визначила підсудність її позовної заяви саме Соснівському районному суду м. Черкаси.

Враховуючи норму ч.5 ст.28 ЦПК України, позовна заява ОСОБА_1 може бути підсудна Соснівському районному суду м. Черкаси виключно в разі її зареєстрованого місця проживання чи перебування на території Соснівського району м. Черкаси.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 при визначенні підсудності її позовної заяви Соснівському районного суду м. Черкаси, зобов`язана була додати до позову копію одного з документів, до якого внесені відомості про місце її проживання на території Соснівського району м. Черкаси, а саме: паспорту громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Однак, вищевказаних документів позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви не додано.

Відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

На виконання вищевказаної вимоги позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви додано її копію на українській мові .

Як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 зазначає адресу Посольства України в Італійській Республіці для направлення судового доручення про вручення документів відповідачу чи повідомлення про неможливість їх вручення.

Згідно ст.498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Відповідно до ч.3 ст.499 ЦПК України, судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст.2 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право». Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж установлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 6 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року передбачено, що Договірні Сторони надають одна одній правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема складання і пересилання документів, їх вручення.

Згідно зі статтями 10, 11 Конвенції, запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані її мовою або російською мовою, або забезпечені завіреним перекладом на ці мови. В іншому випадку вона передає документи одержувачеві, якщо він погоджується добровільно їх прийняти. Вручення документів засвідчується підтвердженням, підписаним особою, якій вручений документ, і скріпленим офіційною печаткою запитуваної установи, із зазначенням дати вручення і підписом працівника установи, що вручає документ або виданим цією установою іншим документом, у якому повинні бути зазначені спосіб, місце і час вручення.

Інструкцією про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54 (зі змінами), передбачено, що якщо при розгляді цивільної справи виникає необхідність у врученні документів за кордоном, суд України, який розглядає справу, складає доручення про надання правової допомоги за кордоном та направляє його через головне територіальне управління юстиції до Міністерства юстиції України, якщо інше не передбачено міжнародним договором.

Таким чином, в разі звернення суду України з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави, до такого доручення має бути додана позовна заява, яка, зокрема, у даному випадку має бути написана італійською або російською мовою, або до такої позовної заяви має бути додано завірений її переклад на одну з цих мов.

Однак, позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви на українській мові не додано завіреного перекладу позовної заяви на італійську мову.

Відповідно до ст.502 ЦПК України, судове доручення про вручення документів громадянину України, який проживає на території іноземної держави, може бути виконано працівниками дипломатичного представництва чи консульської установи України у відповідній державі. Такі документи особа отримує добровільно. Вручення документів здійснюється під розписку із зазначенням дня вручення, підписується посадовою особою та скріплюється печаткою відповідної закордонної дипломатичної установи України. Доручення суду про виконання певних процесуальних дій стосовно громадянина України, який проживає на території іноземної держави, може бути виконано працівниками дипломатичного представництва чи консульської установи України у відповідній державі, якщо це передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У разі вчинення певних процесуальних дій складається протокол, що підписується особою, стосовно якої вчинені процесуальні дії, та особою, яка вчинила процесуальні дії, і скріплюється печаткою відповідної закордонної дипломатичної установи України. У протоколі зазначаються день, час і місце виконання доручення. Під час виконання судового доручення застосовується процесуальний закон України. Для виконання доручення не можуть застосовуватися примусові заходи.

Таким чином, для належного виконання судового доручення, як іноземним судом, так і працівниками дипломатичного представництва чи консульської установи України у відповідній державі, суду та зазначеним установам повинно бути відоме конкретне місце проживання відповідача, яке позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві не зазначено.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.2 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 176, 177, 185, 260,261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення грошових коштів - залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків, який відраховується з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Борєйко