КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Таргоній Д.О., Приходька К.П., Журби С.О.,

розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року у справі за позовом Товарства з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

УСТАНОВИВ:

у серпні 2015 року ТОВ «Управ-Дом» звернулись до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що у липні 2011 року позивач прийняв в управління підземний паркінг, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та з вересня 2012 року розпочав його експлуатацію, про що власників паркомісць було повідомлено відповідним оголошенням.

Відповідач є власником машиномісця НОМЕР_1 у даному паркінгу.

Для обслуговування паркінгу, утримання його в належному стані та забезпечення безпеки майна власників автомобілів позивачем укладено відповідні договори з підрядними організаціями та складено калькуляцію вартості утримання одного машиномісця.

Вартість послуг щодо утримання одного машиномісця станом на 01.09.2012 склала 420,00 грн на місяць.

Оскільки частина власників машиномісць скаржилась на значну вартість їх утримання, позивачем було внесено зміни до договорів з підрядниками та з 01.10.2012 зменшено суму вартості утримання машиномісця до 291,34 грн на місяць.

Відповідач регулярно користується машиномісцем та послугами, які надає позивач, проте їх вартість не оплачує, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 10494,79 грн.

Посилаючись на викладене, з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 13.05.2017, просив суд стягнути з відповідача заборгованість з утримання належного йому майна - машиномісця НОМЕР_1 у розмірі 10494,79 грн., та на підставі ст. 625 ЦК України три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 458,34 грн., інфляційні втрати в сумі 4754,13 грн., а також вирішити питання про розподіл судових втрат.

22.10.2018 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість з утримання належного йому майна - машиномісця НОМЕР_1 у розмірі 10 494,79 грн., та на підставі ст. 625 ЦК України три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 1508,78 грн., інфляційні втрати в сумі 12 763,96 грн., судовий збір в сумі 223,40 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» 10 494 гривень 79 копійок заборгованості за утримання машиномісця; 458 гривень 34 копійки - три відсотки річних; 4 754 гривень 13 копійок - втрат від інфляції; 229 гривень 40 копійок - судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції проігноровано факт відсутності у сторін договірних відносин стосовно надання послуг з обслуговування паркомісця. Вважає, що відсутність договору між сторонами унеможливлює визначення вартості послуг, які надаються власнику, оскільки умова про це є істотною для такого договору, затвердження її розміру будь-якими особами або ж визначення його на власний розсуд виконавця чинним законодавством не передбачено. Зазначає також, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не дав належної правової оцінки доводам відповідача, який відмовився від укладання договору з позивачем з огляду на відсутність підтвердження вартості послуг. Крім того, відповідач вказує, що не надавав згоди ані ТОВ «Оса-3», ані позивачу на охорону належного йому майна (паркомісця НОМЕР_1 та автомобілю, який там може знаходитись). Звертає увагу на те, що у наданих позивачем платіжних дорученнях є плутанина та не всі вони підтверджують перерахування позивачем коштів саме за анонсовані послуги відповідно до укладених договорів. При цьому, розрахунок вартості обслуговування одного паркомісця є фіксовано визначеною платою на місяць по кожній послузі, в той час як відсутні докази щомісячного виконання певних робіт (з урахуванням їх характеру) відповідно до умов укладених договорів.

12 серпня 2019 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ТОВ «Управ-Дом» - Варакути Г.Г. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року залишити без змін.

У відзиві зазначено, що відповідач є власником машиномісця, яке знаходиться у паркінгу і його власність не може буте відокремлена від цього паркінгу, у зв`язку з чим власник зобов`язаний нести витрати по утриманню не лише належного йому машиномісця, а й витрати на утримання паркінгу в цілому.

Частиною третьою статті З ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

За правилом частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанцій виходив з того, що відповідач користується послугами, які надає позивач, однак не сплачує їх, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку. При цьому, суд вважав, що відсутність договору на утримання належного відповідачу машиномісця не може бути підставою для звільнення останнього від оплати наданих послуг.

Колегія суддів апеляційного суду не може в цілому погодитися із такими висновками, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником машиномісця НОМЕР_1 , розташованого у підземному паркінгу по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 12 червня 2012 року /а.с. 7/.

ТОВ «Управ-Дом» є управителем будинку АДРЕСА_1 , в якому розташовано підземний паркінг, з такими повноваженнями: забезпечення належної експлуатації, постачання комунальних послуг, технічного обслуговування, виконання поточного ремонту житлового комплексу, його інженерного обладнання, належного санітарно-технічного стану прибудинкової території, збирання квартирної плати, плати за частку у спільних витратах по утриманню будинку, плати за комунальні послуги від мешканців, орендарів, власників нежитлових приміщень, надання інших послуг споживачам .

Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями: з ТОВ «ОСА 3» про надання охоронних послуг, з ТОВ «Конвент-М» щодо технічного обслуговування систем вентиляції паркінгу, з ТОВ «Євроетанол» щодо технічного обслуговування систем пожежної сигналізації, з ТОВ «Вавілон-В» щодо сервісного обслуговування обладнання (шлагбауму), з ТОВ «ЕСТМ-Буд» з приводу надання послуг по обслуговуванню аварійних систем.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 є власником машиномісця, яке знаходиться у паркінгу і його власність не може бути виокремлена від цього паркінгу, він зобов`язаний нести витрати по утриманню не лише належного йому машиномісця, але й витрати на утримання авторпаркінгу в цілому.

ТОВ «Управ-Дом» звертався до відповідача з проханням укласти договір на обслуговування належного йому машиномісця, однак відповідач від укладення договору відмовився, про що свідчить його заява від 02.10.2012 /т. 1, а.с. 40/.

Відповідно до складеного ТОВ «Управ-Дом» розрахунку вартість обслуговування одного машиномісця на місяць станом на 01 вересня 2012 складала 420,00 грн., а з 01 жовтня 2012 - 291,34 грн.

Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869, визначено розмір та порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Даним Порядком встановлено, що вартість інших послуг (утримання служб консьєржів, вбудованих паркінгів, установлення і утримання пристроїв замково- переговорного зв`язку тощо) сплачується понад розмір плати за послуги на підставі договорів, укладених між власниками житлових будинків (гуртожитків), власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку), власниками нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) та відповідними надавачами послуг.

Управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами, вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Виходячи з наведеного, правовідносини між власником машиномісця в паркінгу з приводу надання послуг на його утримання і обслуговування та особою, яка надає такі послуги, виникають на підставі укладеного між ними договору.

Відсутність між цими особами договірних відносин унеможливлює визначення вартості послуг, які надаються власнику, оскільки умова про це є істотною для такого договору, затвердження їх розміру будь-якими органами (особами) або ж визначення їх на власний розсуд виконавця чинним законодавством не передбачено.

За відсутності договору зобов`язання власника щодо утримання спільного майна виникають на підставі положень ЦК України, що регулюють зобов`язальні правовідносини.

Відповідно до ст.ст. 319, 360 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, щоб мати правові підстави вимагати відшкодування матеріальних затрат, понесених на обслуговування належного відповідачу паркомісця за відсутності договірних відносин, позивач повинен довести суду реальне понесення цих витрат, а не лише заявляти про можливість цих витрат.

Оцінюючи в сукупності надані позивачем докази, колегія суддів вважає, що позивач частково підтвердив свої позовні вимоги, надавши суду належні та допустимі докази щодо обслуговування підземного автопаркінгу, в тому числі і машиномісця, яке належить відповідачу, що по АДРЕСА_1 , та понесення ним реальних витрат щодо охорони, забезпечення належного технічного, протипожежного і санітарного стану автопаркінгу.

Так, на підтвердження своїх доводів позивач надав суду: Договір №01/09/12 від 01.09.2012 року між ТОВ «Управ-Дом» та ТОВ «Оса-3» на виконання послуг охорони автопаркінгу /т.1 а.с.8-14/; Договір №01/4/01/13 від 01.01.2013 року між ТОВ «Управ-Дом» та ТОВ «Оса-3» на виконання послуг охорони автопаркінгу /т.1 а.с.16-22/, Договір №С2208-01 від 22.08.2012 року між ТОВ «Управ-Дом» та ТОВ «Конвент-М» на технічне обслуговування систем вентиляції паркінгу із Додатком /т.1 а.с.23-26/; Договір від 03.09.2012 між ТОВ «Управ-Дом» та ТОВ «Євроеталон» на технічне обслуговування систем автоматичної пожежної сигналізації, систем оповіщення, димовидалення та протипожежної автоматики /т.1 а.с.27-28/; Договір №221209031 від 03.09.2012 року між ТОВ «Управ-Дом» та ТОВ «Вавілон-В» про надання послуг із сервісного обслуговування обладнання шлагбаума, який встановлено на об`єкті по АДРЕСА_1 /т.1 а.с.29-33/, Договір про надання послуг №03/09/12/с від 03.09.2012 року між ТОВ «Управ-Дом» та ТОВ «ЕСТМ-БУД» на виконання комплексу робіт по обслуговуванню аварійних систем зачинення дверей та жалюзних перегородок, а також обслуговування сплінкерної системи пожежогасіння у паркінгу /т.1 а.с. 34-37/.

При цьому, позивач надав суду квитанції зі сплати понесених витрат за указаними договорами, зокрема, копії квитанцій з банківськими реквізитами з оплати:

1. охоронних послуг наданих ТОВ «Оса-3» за період з жовтня 2012 року по липень 2015 року, у загальній сумі 1.042.018 грн.46 коп.;

2. за виконання комплексу робіт по обслуговуванню аварійних систем зачинення дверей та жалюзних перегородок ТОВ «ЕСТМ-БУД» за період з жовтня 2012 року по лютий 2015 року, у загальній сумі 90.121 грн.20 коп.;

3. технічного обслуговування систем автоматичної пожежної сигналізації, систем оповіщення, димовидалення та протипожежної автоматики ТОВ «Євроеталон» за період з листопада 2012 року по липень 2015 року, у загальній сумі 216 330 грн.24 коп.;

4. за технічне обслуговування систем вентиляції паркінгу ТОВ «Конвент-М» за період з жовтня 2012 року по лютий 2013 року, у загальній сумі 16.320 грн.80коп.;

5. за надання послуг із сервісного обслуговування обладнання шлагбаума ТОВ «Вавілон-В» за період з вересня 2012 року по жовтень 2014 року, у загальній сумі 10.528грн.80коп./т.1 а.с.80-185/.

Всього, таким чином, позивач підтвердив реальне понесення ним витрат на обслуговування автопаркінгу по АДРЕСА_1 на суму 1.375.319 грн.50 коп., за період з вересня 2012 року по липеь 2015 року, тобто протягом трьох років до звернення до суду з цим позовом.

Отже, враховуючи, що кількість машиномісць у підземному паркінгу по АДРЕСА_1 становить 194 машиномісця, та враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 володіє одним машиномісцем НОМЕР_1, сума, яка підлягає стягненню з нього на користь позивача становить 7.089 грн. 27 коп. із розрахунку: 1.375.319 грн.50 коп. : 194 х 1 = 7 089 грн. 27 коп.

Фактичне понесення інших витрат, зокрема, на оплату роботи електрика, сантехніка, прибиральниці та господарських витрат позивач суду не надав, у зв`язку з чим, суд не вбачає за можливе задовольняти позовні вимоги в частині інших витрат, які за твердженням позивача, ним понесені при обрахуванні позовної суми.

Порядок розрахунку понесених витрат, викладений позивачем у позовній заяві, шляхом врахування встановлених позивачем щомісячних платежів, колегія суддів вважає таким, що не узгоджується з правовою природою відносин між сторонами. Так, нарахування рівних щомісячних платежів - це форма оплати, яка властива договірним відносинам, на підставі яких сторони домовляються вносити певну щомісячну плату і відповідальність платника, в цьому випадку, ґрунтується на невиконанні ним договору.

За відсутності договірних правовідносин обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача реально понесених ним витрат, які виникли у зв`язку з обслуговуванням належного позивачу машиномісця в автопаркінгу.

При цьому, колегія суддів вважає, що стягнення реально понесених позивачем витрат, а не витрат, обрахованих шляхом складення суми щомісячних платежів, які були встановлено в автопаркінгу між Управителем та користувачами автопаркінгу, не є виходом за межі позовних вимог, оскільки сам позивач, посилаючись на ст.322 ЦК України, усвідомлює, що договірні відносини між сторонами відсутні, однак помилково вважає за необхідне понесені ним витрати вираховувати шляхом складення суми щомісячних платежів.

Крім цього, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст.625 ЦК України, оскільки в даному випадку відсутнє прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання. Так, позивач просив стягнути понесені ним витрати станом на час звернення до суду з цим позовом - 01 вересня 2015 року, погашення яких відповідачем не було передбачено певними термінами, з настанням яких можна було б вираховувати прострочення платежу.

Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції, як постановленого з порушенням вимог матеріальних норм права, та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову, шляхом стягнення понесених позивачем витрат на утримання автопаркігну у сумі 7 089 грн. 27 коп., а в решті позову відмовити.

В порядку розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, належить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управ-Дом» сплачений судовий збір у сумі 243 грн.60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» витрати понесені на обслуговування машиномісця НОМЕР_1 у підземному автопаркінгу по АДРЕСА_1 у сумі 7 089 (сім тисяч вісімдесят дев`ять) гривень 27 копійок.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом» сплачений судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) грн.60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Управ-Дом»

04210, м. Київ, вул. Майорова, 7 офіс 994

ОСОБА_1

АДРЕСА_4 ,

ідн НОМЕР_2

Судді: Д.О. Таргоній

С.О. Журба

К.П. Приходько