Справа № 486/1253/19
Провадження № 2/486/536/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Савіна О.І.

при секретарі Архіповій К.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

без участі сторін,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем з 27 травня 2017 року перебуває у шлюбі, зареєстрованому Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 254. Від шлюбних відносин мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбне життя не склалося через постійні сімейні сварки, втрату почуття любові, взаєморозуміння. Шлюбні відносини вони припинили з червня 2019 року, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вважає збереження сім`ї неможливим. Просить суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 ..

В підготовче засідання позивач не з`явилася, однак надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згодна, просить розглянути справу без її участі та ухвалити рішення в підготовчому засіданні.

Відповідач також не з`явився в підготовче засідання, але телефонограмою повідомив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на примирення не згоден, просить розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин суд вважає можливим в підготовчому засіданні ухвалити судове рішення.

Під час розгляду справи по суті встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27 травня 2017 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 254, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а. с. № 5).

Від шлюбних відносин мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. № 8).

Шлюбне життя подружжя не склалося у зв`язку з постійними сімейними сварками, втратою один до одного почуття любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Шлюбні відносини сторони припинили з червня 2019 року, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. На примирення останні не згодні. Позивач просить розірвати шлюб, відповідач позовні вимоги визнав повністю.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

На підставі ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, так як подальше спільне життя та збереження сім`ї є недоцільним.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, прізвище після державної реєстрації шлюбу змінила дружина з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » (а.с. № 5).

Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем ОСОБА_5 , про що зазначила у вищевказаній заяві.

Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до квитанції №20 від 24.07.2019 р. позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 768, 40 гривень (а. с. № 1).

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 384,20 гривень, тобто половини суми судового збору, сплаченого останньою при зверненні до суду з даною позовною заявою.

Оскільки, відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, то поверненню позивачу з державного бюджету підлягають 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, тобто 384,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 24, 105, 110, 112, 113, 114, 115, СК України, ст. ст. ст. ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 141, 142, 200, 206, 229, 258, 259, 263 -265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 27 травня 2017 року Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом № 254.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 384,20 гривень (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у м. Южноукраїнську Миколаївської області повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , п`ятдесят відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову за квитанцією № 20 від 24.07.2019 р., а саме 384,20 гривень (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок).

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Олександр Іванович Савін