ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/248/19
Провадження № 22-ц/4820/1387/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представника апелянта, відповідача,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог державний нотаріус Волочиської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області в складі судді Павлової А.С. від 15 травня 2019 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд із вказаним позовом до відповідача, вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба ОСОБА_3 . Позивач є єдиним її спадкоємцем за правом представлення (після смерті батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Крім того, ОСОБА_3 09.01.2004 року склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачу.

Звернувшись до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивач дізнався про існування заповіту, складеного 17.08.2018 року ОСОБА_4 Якилимівною, яка заповіла дві земельні ділянки ОСОБА_2 , а все інше майно - йому. Вважає цей заповіт недійсним, оскільки він складений особою, яка не мала на це права, оскільки його складено щодо спадкового майна, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_3 . Крім того, цей заповіт підписано не заповідачкою, а ОСОБА_5 без зазначення у заповіті причин підписання його іншою особою, що є порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту.

Посилаючись на ст. 1257 ЦК України, просив визнати недійсним заповіт, складений 17 серпня 2018 року ОСОБА_3 у с. Маначин Волочиського району, що посвідчений старостою с. Маначин ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 22, та застосувати до нього наслідки нікчемного правочину.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 15 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне та прийняти нове, яким задовольнити позов. На його думку, суд першої інстанції не врахував, що оспорюваний заповіт було записано не зі слів заповідачки, а зі слів сестри останньої та особи, яка посвідчувала заповіт, що підтвердили свідки. На момент посвідчення заповіту заповідачка вільно розмовляла. Матеріали справи не містять доказів, які б вказували на той факт, що заповідачка висловила свою волю - яке саме майно і кому вона заповідає.

Це вказує на відсутність вільного волевиявлення заповідачки щодо розпорядження майном, зазначеним у заповіті, щодо присутності свідків під час його посвідчення та доручення іншій особі підписати заповіт за неї.

Не враховано, що в амбулаторній карті ОСОБА_3 відсутні записи про хвороби очей, захворювання рук, наявність яких перешкоджала б заповідачці самостійно підписати заповіт. Тому вважає хибним висновок суду про неспроможність заповідачки самостійно підписати заповіт за станом здоров`я та хворобою.

Не доведено, що заповідачка ОСОБА_3 висловлювала свою волю щодо скасування, внесення змін до заповіту від 09 січня 2004 року.

Суд залишив поза увагою і той факт, що ОСОБА_6 під час посвідчення 17 серпня 2018 року заповіту не виконав свого обов`язку роз`яснити заповідачу його право на скасування та зміну заповіту згідно вимог статті 1254 Цивільного кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити без зміни, апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Маначин Волочиського району Хмельницької області померла ОСОБА_3 .

Згідно запису сімейного лікаря в амбулаторній картці ОСОБА_3 померла на дому. Лікувалася амбулаторно. Причина смерті: а/с кардіосклероз та миготлива аритмія ХНК ІІІ ст.

Позивач ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_3 , що встановлено рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 10.12.2018 року.

Відповідач ОСОБА_2 є племінником ОСОБА_3 , разом з яким остання проживала з січня 2018 року і до моменту смерті.

За заповітом від 09.01.2004 року, посвідченим секретарем виконкому Маначинської сільської ради, ОСОБА_3 заповіла усе належне їй майно ОСОБА_1

17.08.2018 року ОСОБА_3 склала інший заповіт, посвідчений старостою села с. Маначин Волочиського району Хмельницької області, за яким належну їй земельну ділянку площею 2,26 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , земельну ділянку площею 2,32 га, кадастровий номер НОМЕР_2 , що розташовані на території с. Маначин Хмельницької області вона заповіла ОСОБА_2 , все інше майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, заповіла ОСОБА_1 .

У зв`язку з тим, що за станом здоров`я ОСОБА_3 не могла сама підписати заповіт, згідно зі ст. 1253 Цивільного кодексу України, заповіт посвідчено в присутності двох свідків. Записано заповіт старостою зі слів ОСОБА_3 . У зв`язку з хворобою на її особисте прохання та в присутності старости, текст заповіту підписано ОСОБА_5 Заповіт до його підписання було зачитано вголос свідками. Особи заповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_5 і свідків встановлено, їх дієздатність перевірено. Заповіт зареєстровано за номером 27.

Із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до Волочиської державної нотаріальної контори в шестимісячний строк звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_7

Свідоцтва про право на спадщину не видавалися, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом не виносилися.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оспорюваний заповіт відповідає загальним вимогам щодо його форми і посвідчення, а зміст заповіту відповідав волі заповідача ОСОБА_3 , написання по батькові заповідача «Якилимівна» є опискою і не є підставою для визнання заповіту недійсним.

Так, згідно із частинами першою, другою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину встановлена законом, то він є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з статтею 1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлені статтею 1247 ЦК України, а саме: письмова форма, нотаріальне посвідчення заповіту або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК України), зазначення у заповіті місця та часу його складання, підписання заповіту заповідачем.

Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст. 207 цього Кодексу (ч.2 ст. 1247 ЦК).

Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє (ч.4 ст. 207 ЦК).

Згідно з ч. 2 ст. 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Статтею 1253 ЦК України визначено, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом 3 частини другої статті 1248 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Аналогічні вимоги щодо форми заповіту та порядку його посвідчення містять підпункти 1.3, 1.7, 1.8, 1.11 пункту 1 глави 3 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22.02.2012 року № 296/5.

Суд першої інстанції правильно констатував, що оспорюваний заповіт відповідає загальним вимогам щодо його форми, при його складанні, підписанні та посвідченні посадовою особою дотримано наведені вимоги закону.

Доводи апеляційної скарги про хибність висновку суду про неспроможність заповідачки самостійно підписати заповіт за станом здоров`я та хворобою є безпідставними.

Так, свідок ОСОБА_6 в суді першої інстанції ствердив, що ОСОБА_3 на його запитання щодо спроможності самостійно написати в заповіті «з моїх слів записано вірно і мною прочитано вголос» відповіла, що не зможе.

Відсутність в амбулаторній карті ОСОБА_3 записів про хвороби очей, захворювання рук не спростовує неспроможність заповідачки особисто підписати заповіт.

Не ґрунтуються на доказах і є безпідставними твердження апелянта про відсутність вільного волевиявлення ОСОБА_3 щодо розпорядження своїм майном, зазначеним у заповіті.

Так, свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтвердили, що прочитали заповіт вголос і ОСОБА_3 . зі змістом заповіту погодилася, сказавши «так». Цю обставину підтвердили й свідок ОСОБА_5 , що підписав заповіт за ОСОБА_3 та староста с. Маначин ОСОБА_6 , що посвідчив заповіт.

В разі неспроможності особи особисто підписати заповіт, присутність свідків під час його посвідчення та доручення іншій особі підписати заповіт за неї є обов`язковим в силу закону і не залежить від волевиявлення заповідача, тому доводи апелянта про відсутність такого волевиявлення ОСОБА_3 не мають жодного правового значення.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

За змістом наведених норм закону заповіт ОСОБА_3 , складений 17.08.2018 року, скасував попередній її заповіт від 09 січня 2004 року, відтак заповідачці не було потреби висловлювати свою волю щодо скасування, внесення змін до попереднього заповіту.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2019 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 вересня 2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С.Гринчук

Т.В.Спірідонова