Справа № 459/1419/19
Провадження № 2/459/834/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2019 року Червоноградський міський суд Львівської області

у складі: головуючого судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судового засідання Черник Т.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, із урахуванням заяви від 20.06.2019 року, просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 . На обґрунтування позову послалася на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Вказує, що на підставі договору дарування вона є власником вказаної квартири. 07.05.2019 року шлюб з відповідачем розірвано. Стверджує, що у добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації в зазначеній вище квартирі не бажає. Надалі проживати разом з відповідачем в одній квартирі не можуть, останній постійно влаштовує безпричинні сварки з нею та з дітьми.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 05.06.2019 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 05.06.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

11.07.2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач має інше житло. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що не доведені підстави позову, а розірвання шлюбу не є підставою для задоволення позову. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.10.1994 року.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 13.06.2019 року, яке набрало законної сили 15.07.2019 року, шлюб між сторонами розірвано.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 30.09.1996 року.

У вказаній вище квартирі зареєстрований, зокрема, відповідач (довідка відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області №9091 від 21.05.2019 року).

В добровільному порядку знятися з реєстрації у вказані вище квартирі відповідач не бажає. Натомість судом встановлено, що відповідач є власником житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, що за адресою: АДРЕСА_2 (копія договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 30.03.2018 року).

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України (далі - ЦК) під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач проживає у спірній квартирі в якості колишнього члена сім`ї і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідач, який має у власності житловий будинок у с АДРЕСА_2 Сокальського району Львівської області, спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Наведене узгоджується із постановою Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 734/387/15-ц.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 768, 40 грн. сплаченого судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга через Червоноградський міський суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 ( НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 )

Відповідач: ОСОБА_4 ( НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 )

Повне рішення складено 01.08.2019 року.

Суддя: В. В. Грабовський