Справа №590/368/19
Провадження №2/590/154/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2019 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі головуючого судді: Бондарчук Я.П.

за участю секретаря судового засідання: Кубрак В.Г.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління поліції охорони в Сумській області (, місцезнаходження: 40022, м. Суми, вул. Псільська, 36) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ямпільським РС УДМС України в Сумській області 25.12.2004 року, місце проживання: АДРЕСА_1 ) про відшкодування витрат на професійне навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Управління поліції охорони в Сумській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійне навчання у розмірі 24537,12 грн.. Вимоги позову обґрунтовані тим, що відповідача ОСОБА_1 прийнято на службу до Національної поліції України інженером головного пункту централізованого спостереження Центру технічної охорони Управління поліції охорони в Сумській області. ОСОБА_1 проходив службу в Управлінні поліції охорони в Сумській області, обіймаючи посади поліцейського-водія взводу реагування №1 батальйону Управління поліції охорони в Сумській області (з 15.05.2017 року до 23.10.2018 року) та поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки №2 батальйону Управління поліції охорони в Сумській області (з 24.10.2018 року до 23.01.2019 року), маючи спеціальне звання "сержант поліції". 16.05.2017 року між Управлінням поліції охорони в Сумській області, Рівненським вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони (навчальним закладом) і ОСОБА_1 було укладено договір №56/71 про навчання поліцейського за кошти поліції охорони, відповідно до умов якого ОСОБА_1 в період з 24.05.2017 року по 25.09.2017 року пройшов професійне навчання в Рівненському вищому професійному училищі Департаменту поліції охорони і 25.09.2017 року отримав свідоцтво Р17 № НОМЕР_3 про присвоєння (підвищення) виробничої кваліфікації. У відповідності до п.1.2 вищевказаного договору згідно наданих навчальним закладом рахунків-фактур: №ВУ-0000633 від 29.05.2017 року; №ВУ-0000698 від 01.06.2017 року; №ВУ-0000873 від 03.07.2017 року; №ВУ-0001048 від 01.08.2017 року; №ВУ-0001192 від 01.09.2017 року та підписаних і скріплених печатками позивача і навчального закладу актів прийому-здачі виконаних робіт: №ВУ-0003366 від 31.05.2017 року; №ВУ-0004170 від 30.06.2017 року; №ВУ-0004993 від 31.07.2017 року; №ВУ-0005380 від 31.08.2017 року; №ВУ-0005552 від 30.09.2017 року позивачем було сплачено навчальному закладу грошові кошти за пройдене професійне навчання ОСОБА_1 згідно п.2.5. даного договору в сумі 24537,12 грн.. Пунктом 4.4 договору визначено, що відповідач повинен після закінчення навчального закладу прибути на службу до Управління поліції охорони в Сумській області 26.09.2017 року і відпрацювати в підрозділах Управління поліції охорони в Сумській області не менше 3 (трьох) років, до 26.09.2020 року. Пунктом 4.5 договору передбачено, що у разі неприбуття за призначенням або відмові стати до роботи у підрозділі, відрахування навчання або звільнення зі служби в поліції протягом 3 (трьох) після закінчення навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2,4 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський відшкодовує підрозділу витрати, пов 'язані з його навчанням та витрати, які здійснив підрозділ у зв`язку з виплатою йому грошового утримання на навчання. Пунктом 4.6 договору передбачено, що у разі відмови поліцейського від добровільного відшкодування підрозділу витрат, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку відповідно до чинного законодавства. У відповідності до наказу Управління поліції охорони в Сумській області №16ос від 18.01.2019 року ОСОБА_2 було звільнено з Управління поліції охорони в Сумській області 23.01.2019 року на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) згідно поданого ним 10.01.2019 року письмового рапорту. На день звільнення ОСОБА_1 мав вислугу 1 рік 8 місяців 7 днів. В день звільнення ОСОБА_1 знав про наявність з його боку вказаної заборгованості перед Управлінням поліції охорони в Сумській області, але жодних дій щодо її сплати не приймав. Позивачем в порядку досудового врегулювання даного спору в порядку ст.16 ЦПК України 29.01.2019 року на адресу відповідача було надіслано претензію з вимогою сплати заборгованості в термін до 28.02.2019 року, але у відповіді на претензію від 27.02.2019 року відповідач зазначив, що заборгованість в сумі 24537,12 грн. за пройдене ним навчання в навчальному закладі згідно умов договору навчання не визнає, мотивуючи це тим, що претензія спирається на положення статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", укладений договір з підрозділом укладено на 3 роки, але згідно пункту 2 статті 63 Закону України "Про Національну поліцію" з особами молодшого складу поліції, які вперше прийнятті на службу в поліції, контракт укладається строком на два роки без права продовження. Зазначені відповідачем у відповіді на претензію позивача мотиви не визнання претензії і невизнання заборгованості позивач вважає необґрунтованими і безпідставними, оскільки відповідач на день звільнення мав вислугу лише 1 рік 8 місяців, не виконавши не лише умов договору, а навіть умов контракту.

Представник позивача в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав клопотання, в якому просить розглядати підготовче судове засідання у цивільній справі за позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійне навчання за відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі, вважає його таким, що підлягає задоволенню, не заперечував щодо призначення справи до судового розгляду.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про, дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно належним чином рекомендованою кореспонденцією; надав до суду заяву, в якій просив суд провадження по вказаній справі закрити, у зв`язку з непідсудністю її Ямпільському районному суду Сумської області, застосувавши правові позиції, викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року по справі №804/285/16, та просив суд провести підготовче судове засідання у його відсутність.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами на виконання вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог та, з`ясувавши фактичні обставини, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судом встановлено, що відповідача ОСОБА_1 прийнято на службу до Національної поліції України інженером головного пункту централізованого спостереження Центру технічної охорони Управління поліції охорони в Сумській області.

ОСОБА_1 проходив службу в Управлінні поліції охорони в Сумській області, обіймаючи посади поліцейського-водія взводу реагування №1 батальйону Управління поліції охорони в Сумській області (з 15.05.2017 року до 23.10.2018 року) та поліцейського взводу охорони об`єктів та публічної безпеки №2 батальйону Управління поліції охорони в Сумській області (з 24.10.2018 року до 23.01.2019 року), маючи спеціальне звання "сержант поліції".

16.05.2017 року між Управлінням поліції охорони в Сумській області, Рівненським вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони (навчальним закладом) і ОСОБА_1 було укладено договір №56/71 про навчання поліцейського за кошти поліції охорони, відповідно до умов якого ОСОБА_1 в період з 24.05.2017 року по 25.09.2017 року пройшов професійне навчання в Рівненському вищому професійному училищі Департаменту поліції охорони і 25.09.2017 року отримав свідоцтво Р17 № НОМЕР_3 про присвоєння (підвищення) виробничої кваліфікації.

У відповідності до п.1.2 вищевказаного договору згідно наданих навчальним закладом рахунків-фактур: №ВУ-0000633 від 29.05.2017 року; №ВУ-0000698 від 01.06.2017 року; №ВУ-0000873 від 03.07.2017 року; №ВУ-0001048 від 01.08.2017 року; №ВУ-0001192 від 01.09.2017 року та підписаних і скріплених печатками позивача і навчального закладу актів прийому-здачі виконаних робіт: №ВУ-0003366 від 31.05.2017 року; №ВУ-0004170 від 30.06.2017 року; №ВУ-0004993 від 31.07.2017 року; №ВУ-0005380 від 31.08.2017 року; №ВУ-0005552 від 30.09.2017 року позивачем було сплачено навчальному закладу грошові кошти за пройдене професійне навчання ОСОБА_1 згідно п.2.5. даного договору в сумі 24537,12 грн..

Пунктом 4.4 договору визначено, що відповідач повинен після закінчення навчального закладу прибути на службу до Управління поліції охорони в Сумській області 26.09.2017 року і відпрацювати в підрозділах Управління поліції охорони в Сумській області не менше 3 (трьох) років, до 26.09.2020 року.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що у разі неприбуття за призначенням або відмові стати до роботи у підрозділі, відрахування навчання або звільнення зі служби в поліції протягом 3 (трьох) після закінчення навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2,4 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський відшкодовує підрозділу витрати, пов 'язані з його навчанням та витрати, які здійснив підрозділ у зв`язку з виплатою йому грошового утримання на навчання.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що у разі відмови поліцейського від добровільного відшкодування підрозділу витрат, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку відповідно до чинного законодавства. У відповідності до наказу Управління поліції охорони в Сумській області №16ос від 18.01.2019 року ОСОБА_2 було звільнено з Управління поліції охорони в Сумській області 23.01.2019 року на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) згідно поданого ним 10.01.2019 року письмового рапорту.

На день звільнення ОСОБА_1 мав вислугу 1 рік 8 місяців 7 днів.

В день звільнення ОСОБА_1 знав про наявність з його боку вказаної заборгованості перед Управлінням поліції охорони в Сумській області, але жодних дій щодо її сплати не приймав.

Позивачем в порядку досудового врегулювання даного спору в порядку ст.16 ЦПК України 29.01.2019 року на адресу відповідача було надіслано претензію з вимогою сплати заборгованості в термін до 28.02.2019 року, але у відповіді на претензію від 27.02.2019 року відповідач зазначив, що заборгованість в сумі 24537,12 грн. за пройдене ним навчання в навчальному закладі згідно умов договору навчання не визнає, мотивуючи це тим, що претензія спирається на положення статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", укладений договір з підрозділом укладено на 3 роки, але згідно пункту 2 статті 63 Закону України "Про Національну поліцію" з особами молодшого складу поліції, які вперше прийнятті на службу в поліції, контракт укладається строком на два роки без права продовження. Зазначені відповідачем у відповіді на претензію позивача мотиви не визнання претензії і невизнання заборгованості позивач вважає необґрунтованими і безпідставними, оскільки відповідач на день звільнення мав вислугу лише 1 рік 8 місяців, не виконавши не лише умов договору, а навіть умов контракту

Позивач вважає, що оскільки Управлінням охорони поліції в Сумській області понесені витрати перед Рівненським вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони, відповідач ОСОБА_1 повинен відшкодувати їх згідно умов пункту 4.6. Договору, так як не відпрацював установлений строк, не виконавши умов цивільно-правової угоди.

Вирішуючи спір суд виходить з таких правових позицій:

Управління поліції охорони в Сумській області у відповідності до статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" має статус органу державної влади, а згідно постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 року №834 "Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів Національної поліції та ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" є структурним підрозділом Національної поліції України.

За організаційно-правовою формою Управління поліції охорони в Сумській області має статус органу державної влади та є структурним підрозділом Національної поліції України..

Відповідно до пункту 3 статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» поліція охорони входить до складу Національної поліції, основними повноваженнями поліції охорони є забезпечення публічної безпеки і порядку, реагування на правопорушення в межах постів і маршрутів.

Згідно ст. ст. 1, 13 Закону України «Про Національну поліцію» - Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. У складі поліції функціонують: 4) поліція охорони;

Відповідно працівник поліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.

Згідно ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський відшкодовує підрозділу витрати, пов`язані з його навчанням та витрати, які здійснив підрозділ у зв`язку з виплатою йому грошового утримання за час навчання. У разі відмови поліцейського від добровільного відшкодування підрозділу витрат, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку відповідно до чинного законодавства.

У відповідності до пункту 17 частини першої статті 4 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З наведених норм вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, звільнився, не відпрацювавши три роки, як це було визначено умовами договору від 16.05.2017 року за №56/71 про навчання поліцейського за кошти поліції охорони.

Згідно із частиною другою статті 5 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 4 статті 5 КАС передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Таким чином суд прийшов до висновку, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Водночас слід зазначити, що у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Вищенаведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року по справі №804/285/16 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/78977494), де з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року в справі № 461/5577/15-ц, 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15, оскільки указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що провадження за позовом Управління поліції охорони в Сумській області до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійне навчання у розмірі 24537,12 грн. слід закрити, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а позивачу слід звернутись до відповідного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Як вбачається зі змісту ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно ч.2 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Оскільки провадження у справі закрито в зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 1921,00 грн.. відповідно до платіжного доручення №934 від 18.03.2019 року, підлягає поверненню.

На підставі на вищевикладеногого, відповідно до ст.ст. 1, 13 Закону України "Про Національну поліцію", ст.ст. 4, 5, 19 КАС України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", керуючись ст. ст. 255, 258, 260, 261, 263 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження за позовом Управління поліції охорони в Сумській області (, місцезнаходження: 40022, м. Суми, вул. Псільська, 36) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ямпільським РС УДМС України в Сумській області 25.12.2004 року, місце проживання: АДРЕСА_1 ) про відшкодування витрат на професійне навчання.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Ямпільському районі Сумської області (, юридична адреса: 41200, Сумська область, Ямпільський район, смт Ямпіль, бульвар Ювілейний, будинок 3) повернути позивачу Управління поліції охорони в Сумській області (, , місцезнаходження: 40022, м. Суми, вул. Псільська, 36), сплачений судовий збір в сумі 1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну грн. 00 коп.) згідно платіжного доручення №934 від 18.03.2019 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити ухвалу суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду в частині повернення судового збору оскарженню не підлягає.

Ухвала складена 12.09.2019 року.

Суддя Я.П. Бондарчук