КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 357/328/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/14649/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

при секретарі - Добровольській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2019 року, постановлене під головуванням судді Орєхова О.І., по справі за позовом Головного управління Держгеокадастру у Київській області до ОСОБА_1 про сплату заподіяної шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 шкоду в розмірі 51 679,75 грн., завдану внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки та витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане, структурним підрозділом якого є Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області, юрисдикція якого поширюється на територію Київської області. Вказував, що на підставі ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та п. п. 6, 9 Положення про Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області, затвердженого наказом Головного управління від 04 січня 2017 року № 3, має повноваження щодо нагляду (контролю) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, зокрема, за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Зазначав, що державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Шурашкевич О.В. та Круком І. У . відповідно до наказу Головного управлінням Держгеокадастру у Київській області від 15 травня 2018 року №314-ДК проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0001, загальною площею 33,0973 га, яка розміщена в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Під час проведення перевірки виявлено, що на вказаній земельній ділянці проведено роботи з посіву сільськогосподарської культури, проте дана земельна ділянка використовується ОСОБА_1 без правовстановлюючих документів.

За результатами перевірки встановлено самовільне зайняття ОСОБА_1 земельної ділянки, загальною площею 33,0973 га, що розташована в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що є порушенням п. «б» ч. 1 ст. 211 Кодексу. Так, державними інспекторами складено акти обстеження земельної ділянки від 30 травня 2018 року №314-ДК/23/АО/10/01/-18 та перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 30 травня 2018 року за №314-ДК/210/АП/09/01/-18. Дані акти були складені у присутності ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис.

Також за результатами проведеної перевірки, державним інспектором на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 30 травня 2018 року №314-ДК/0037П/07/01/-18 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Даний штраф сплачено ОСОБА_1 , що дає підстави стверджувати про визнання самим ОСОБА_1 факту самовільного зайняття земельної ділянки.

На підставі Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року № 963, було розраховано розмір заподіяної шкоди, який становить 51 679,75 грн. Розрахунок розміру шкоди був вручений відповідачу 30 травня 2018 року.

Також 30 травня 2018 року державним інспектором Березовському О.І. було видано припис 314-ДК/0024Пр/03/01/-18, яким приписано вжити заходів щодо усунення виявлених порушень до 27 червня 2018 року.

Таким чином, посилаючись на ст. 1166, 1172, 1192 ЦК України, просив позовні вимоги задовольнити (т. 1 а.с. 2-7).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі та у задоволенні позову відмовити. Зазначав, що пред`явлений позов не відноситься до юрисдикції загальних судів та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Пояснював, що з 24 січня 2007 року є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується відповідним Свідоцтвом серії В02 № 278685 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та 01 квітня 2011 року отримав Свідоцтво серії И № 906996 про сплату єдиного податку.

Спірною земельною ділянкою користувався як фізична особа-підприємець, за що сплачував податки та орендну плату, про що позивачу було відомо, ці факти встановлювались в ході перевірки 30 травня 2018 року. Сам позов не підлягає до задоволення у зв`язку з тим, що відсутня шкода, яку просить стягнути позивач, і відсутня вина відповідача, що підтверджується наступним.

12 вересня 2011 року між Білоцерківською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір №76 оренди земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0001, загальною площею 33,0973 га, що перебуває в державній власності і розміщена в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району терміном на один рік з внесенням орендної плати. Договір зареєстрований 14 грудня 2011 року в Управлінні Держкомзему у Білоцерківському районі за №01762. В 2011 році було підписано акт прийому-передачі земельної ділянки. У 2012 році термін дії договору оренди було продовжено ще на один рік. У 2013 році у ПП «Анало» він замовив проект землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки в оренду.

У 2014 році проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :07:002 в оренду було виготовлено, але погодження цього проекту весь час зазнавало різних перешкод.

25 липня 2018 року рішенням Узинської міської ради № 09-287/2018 було погоджено передачу в оренду цієї земельної ділянки для фермерського господарства ОСОБА_1 .

Таким чином, визнав, що дійсно використовував земельну ділянку з кадастровим номером :07:002:0001, площею 33,0973 га, що розташована в адміністративних межах Йосипівської сільської ради (наразі - Узинської міської ради), але це використання не було самовільним зайняттям земельної ділянки, як і не мало місця факту заподіяння шкоди.

Зокрема, в 2017 році він сплатив в рахунок орендної плати загалом 30200 грн., в 2018 році - 31988 грн. Ці оплати були внесені ним в податкові декларації з плати за землю, які він здавав до податкових органів як ФОП.

Дійсно, на час перевірки 30 травня 2018 року у нього не було належних правовстановлюючих документів на це використання. Про відсутність цих документів перевіряючи особи, як працівники ГУ Держгеокадастру у Київській області, добре знали, оскільки саме цей державний орган вже кілька років перешкоджав йому в отриманні належних документів.

Оскільки не міг надати документи, які передбачені ст. 125 ЗК України і які посвідчували його право на користування цією земельною ділянкою, він сплатив штраф в сумі 340 грн., але цим він визнав лише те, що на той час (з незалежних від нього причин) не мав договору оренди цієї земельної ділянки. Тому вважає, що вимоги позивача про стягнення з нього шкоди є безпідставними (т. 1 а.с. 76-81).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2019 року вказаний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Київській області шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки у розмірі 51 679,79 грн. та судові витрати у розмірі 1 762,00 грн., загалом 53 441,79 грн. (т. 1 а.с. 217, 218-229).

Не погодившись з рішенням суду, 26 вересня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю (т. 1 а.с. 234-244).

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що даний спір має розглядатися у порядку господарського судочинства, оскільки він є фізичною особою-підприємцем та на земельній ділянці здійснював господарську діяльність, за що отримував доходи та сплачував податки. Також вказував, що не займав самовільно земельну ділянку, оскільки здійснював усі необхідні дії щодо оформлення документів на право користування земельною ділянкою, сплачував платежі за користування нею. Вважає, відсутність станом на день перевірки вимог земельного законодавства правовстановлюючих документів не свідчать про її самовільне її зайняття.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник позивача - Тичина І.В . заперечував проти скарги і просив залишити її без задоволення.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Ухваливши рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відповідач бездокументарно фактично використовував земельну ділянку, при цьому, самовільне використання земельної ділянки порушує права держави в особі позивача, як розпорядника земель державної власності, та інтереси держави у сфері забезпечення раціонального використання та охорони земель, тому сплата заподіяної шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки є цілком обґрунтованою.

З висновками суду першої інстанції погодилась і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами законодавства з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з 24 січня 2007 року є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується відповідним Свідоцтвом серії В02 №278685 про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця. 01 квітня 2011 року він отримав Свідоцтво серії И №906996 про сплату єдиного податку (т. 1 а.с. 82-83).

12 вересня 2011 року між Білоцерківською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір №76 оренди земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0001, загальною площею 33,0973 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (вирощування сільськогосподарської продукції), що перебуває в державній власності і розміщена в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району терміном на один рік з внесенням орендної плати, який в подальшому був продовжений (т. 1 а.с. 86-87).

За довідкою Йосипівського старостинського округу № 3 Узинської міської ради від 15 березня 2019 року вищевказана земельна ділянка орендувалась відповідачем на протязі 2012-2017 років (т. 1 а.с. 128).

Державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Шурашкевич О.В. та Круком І. У . відповідно до наказу Головного управлінням Держгеокадастру у Київській області від 15 березня 2018 року №314-ДК проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0001, загальною площею 33,0973 га, яка розміщена в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, де під час проведення перевірки виявлено, що на вказаній земельній ділянці проведено роботи з посіву сільськогосподарської культури, проте дана земельна ділянка використовується ОСОБА_1 без правовстановлюючих документів (т. 1 а.с. 28-29).

За наслідками перевірки складено акти обстеження земельної ділянки від 30 травня 2018 року №314-ДК/23/АО/10/01/-18 та перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 30 травня 2018 року за №314-ДК/210/АП/09/01/-18, дані акти були складені у присутності ОСОБА_1 , про що свідчить підпис останнього (т. 1 а.с. 30-31, 32-33).

За результатами перевірки встановлено самовільне зайняття ОСОБА_1 земельної ділянки, загальною площею 33,0973 га, що розташована в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що є порушенням п. «б» ч. 1 ст. 211 ЗК України.

Так, державним інспектором Шурашкевич О.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення від 30 травня 2018 року №314-ДК/0037П/07/01/-18 за порушенням ст. 125 ЗК України (т. 1 а.с. 34-35)..

30 травня 2018 року державним інспектором Шурашкевич О.В. розглянуто протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 314-ДК/0039П/08/01/-18 у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн., яка того ж дня була вручена відповідачу (т. 1 а.с. 36-37).

Даний штраф сплачено ОСОБА_1 згідно квитанції від 08 червня 2018 року(т. 1 а.с. 40).

В результаті вчиненого ОСОБА_1 порушення, відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року №963, розраховано розмір шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки. Площа самовільного зайняття земельної ділянки складає 33,0973 га. Розмір заподіяної шкоди становить 51 679,75 грн. Вищевказаний розрахунок розміру шкоди був вручений порушнику 30 травня 2018 року (т. 1 а.с. 38-39).

Встановлено, що 30 травня 2018 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель у Київській області Шурашкевич О.В. було вручено ОСОБА_1 припис №314-ДК/0024Пр/03/01/-18, яким було приписано вжити заходів щодо усунення виявлених порушень ст. 125 ЗК України до 27 червня 2018 року, даний припис належить до обов`язкового виконання. ОСОБА_1 було зобов`язано повідомити про виконання припису до 27 червня 2018 року Головне управління, припис був вручений відповідачу особисто (т. 1 а.с. 41-42).

Згідно з актами обстеження земельної ділянки від 30 травня 2018 року №314-ДК/23/АО/10/01/-18 за результатами перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки №314-ДК/210/АП/09/01/-18 встановлено, що земельна ділянка використовується гр. ОСОБА_1 , на якій проведено роботи з посіву сільськогосподарських культур: сої та ячменю (т. 1 а.с. 30-31, 32-33).

Діяльність та повноваження Головного управління Держгеокадастру у Київській області регламентуються Положенням, затвердженим Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру 17 листопада 2016 року №308 (т. 1 а.с. 41-53).

Встановлено, що завданням Головного управління Держгеокадастру у Київській області є реалізація повноважень Держгеокадастру на території Київської області, а в частині реалізації державної політики у сфері державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів - також і на території м. Києва.

Структурним підрозділом Головного управління є Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області, юрисдикція якого поширюється на територію Київської області.

Відповідно до пп. 5 п. 4 Положення про Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Управління здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, зокрема, за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та п. п. 6, 9 Положення, посадові особи в межах своїх повноважень мають право, зокрема: складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності: давати обов`язкові вказівки до виконання (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодування завданих власнику земельної ділянки збитків; безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних та фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; розраховувати розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, та вживає заходів для їх відшкодування в установленому законом порядку; звертатись до суду з позовом щодо відшкодування витрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився, та інші.

Відповідно до пп. 13 п. 4 Положення про головне управління Держгеокадастру у Київській області Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Київської області.

Згідно пп. 34 п. 4 вказаного Положення, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання їх не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, та вживає заходів щодо її відшкодування в установленому законодавством порядку.

Врахувавши вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність права позивача звертатись до суду із заявленими вимогами.

Згідно зі ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 187 ЗК України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.

Відповідно до ст. 4 цього Закону об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 211 КУпАП України громадяни за самовільне зайняття земельних ділянок несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

За змістом ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що обов`язковою умовою правомірного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а відсутність таких документів свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки.

Розраховуючи розмір шкоди, позивач керувався Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року №963, відповідно до якої, підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення цього правопорушення, а саме, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; акт обстеження земельної ділянки.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач без достатніх підстав, а саме за відсутності рішення Головного управління Держгеокадастру у Київській області, за відсутності договору оренди та без державної реєстрації відповідного права, фактично використовував земельну ділянку площею 33,0973 га, яка розміщена в адміністративних межах Йосипівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Також встановлено, що після накладення відносно відповідача штрафу у розмірі 340 грн., останнім вказана сума була сплачена, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 08 червня 2018 року.

Отже, колегія суддів погодилась з тим, що сплата вказаного штрафу свідчить про те, що відповідачем ОСОБА_1 визнано факт самовільного зайняття земельної ділянки.

Крім того, в акті обстеження земельної ділянки від 30 травня 2018 року, протоколі про адміністративне правопорушення від 30 травня 2018 року з боку позивача зауважень з приводу зазначеного не було.

Згідно розрахунку, який надав позивач, відповідно до Методики розмір заподіяної шкоди склав 51 679 грн. 75 коп.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Посилання апелянта на те, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та підлягає закриттю, оскільки відповідач є фізичною особою-підприємцем не заслуговує на увагу, виходячи з наступного.

Наявність у відповідача статусу підприємця не свідчить про те, що він виступає у такій якості, зокрема у правовідносинах щодо замовлення документації із землеустрою для набуття в оренду земельних ділянок комунальної власності, а також у правовідносинах з користування земельними ділянками без укладення договору оренди, а також отримання у користування (оренду) земельної ділянки комунальної власності та вчинення дій, спрямованих на виготовлення документації із землеустрою, не залежать від наявності у фізичної особи статусу підприємця. Його наявність не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах.

Вищезазначені висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року, справа №629/4628/16.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, постановою Київського апеляційного суду від 10 липня 2019 року у цій справі скасовано ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2019 року про закриття провадження у справі і постанова апеляційного суду не була оскаржена (т. 1 а.с. 186-196)

Доводи апелянта про сплату ним податків і орендної плати не можуть бути визнані підставою для визнання договору оренди земельної ділянки укладеним або скасування оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції їх відхилив. При цьому, відповідач не позбавлений можливості заявляти про повернення помилково сплачених ним грошей, проте таких вимог у цьому провадженні відповідач не заявляв.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 14 листопада 2019 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова