Справа № 460/5350/18
Провадження 2/595/233/2019
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.11.2019
Бучацький районний суд Тернопільської області
одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Ковалівському В.Б.,

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 25.08.2016 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 40000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору. Овердрафт (п.1.1.1.63 Договору) короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Одночасно із вищенаведеним свідченням приєднання до угоди відповідача, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч.2 ст.642 ЦК України, згідно якої особа , яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору(відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей, тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Однак відповідач станом на 23.10.2018 року має заборгованість 75203,89 грн., з яких: 19228,61 грн. тіло кредиту; 15388,30 грн. нараховано відсотки за користування кредитом; 36529,65 грн. нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 штраф (фіксована частина), 3557,33 грн. штраф (процентна складова). В добровільному порядку відповідач борг погасити відмовляється, що змусило позивача звернутися в суд за захистом своїх прав.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує і просила суд справу розглядати у її відсутності. У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що ЗУ від 17.03.2014 року №1126-VII «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» набрав чинності з дня його опублікування, а саме з 18.03.2014 року. Відповідно до п.3 зазначеного Указу мобілізація проводиться протягом 45 діб з дня набрання чинності цим законом. Представник позивача вказує, що особливий період в Україні тривав в такі періоди з 18.03.2014. року до 02.05.2014 року; з 07.05.2014 року по 21.06.2014 року, з 24.07.2014 року по 07.09.2014 року, з 20.01.2015 року по 22.08.2015 року.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19228 гривень 61 копійок.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково. Зокрема, не заперечував проти стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19228 гривень 61 копійок. Позовні вимоги в частині стягнення інших нарахувань, зокрема відсотків за користування кредитом, пені та штрафів не визнає, оскільки з ОСОБА_1 в період часу з 23 серпня 2016 року по 29 травня 2018 рік проходив службу у Збройних Силах України за контрактом, з 14 жовтня 2016 року по 05 квітня 2017 рік участь у бойових діях в АТО, має статус учасника бойових дій, особливий період у країні ще не закінчився, а тому такі нарахування є незаконними. На підтвердження своєї позиції посилається на ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», де зазначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що згідно заяви від 25.08.2016 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 40000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до ч.1 ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.ст.12,81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором без номеру від 25.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 станом на 23.10.2018 року має заборгованість 75203,89 грн., з яких: 19228,61 грн. тіло кредиту; 15388,30 грн. нараховано відсотки за користування кредитом; 36529,65 грн. пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 штраф (фіксована частина), 3557,33 грн. штраф (процентна складова).

З довідки №42 від 13.03.2019 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що ОСОБА_1 з 23 серпня 2016 року по 29 травня 2018 рік проходив військову службу в Збройних Силах за контрактом, у період з 14 жовтня 2016 року по 05 квітня 2017 року безпосередньо брав участь у бойових діях в антитерористичній операції.

Із довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії АВ №1066651 від 07.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 14 серпня 2017 року, виданого Управлянням персоналу штабу військової НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 521/12726/16-ц (№ 61-16144св18) роз`яснив, що банки не мають права нараховувати штрафні санкції, пеню, а також відсотки за користування кредитом військовослужбовцям. Ця заборона діє впродовж особливого періоду, який почався 18 березня 2014 року і триває дотепер.

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі N 205/1993/17-ц (касаційне провадження N 61-1664св17) установлено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 N 303/2014 "Про часткову мобілізацію" (Указ N 303/2014). Також у цій справі наголошується, що Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. А отже доводи представника позивача на той факт, що особливий період в Україні діяв лише з 18 березня 2014 року по 02 травня 2014 року, з 07 травня 2014 року по 21 червня 2014 року, з 24 липня 2014 року по 07 вересня 2014 року, з 20 січня 2015 року по 22 серпня 2015 року є безпідставними.

Окрім наведеної постанови, таку саму правову позицію сформульовано і в інших постановах Верховного Суду: від 14.02.2018 у справі N 131/1449/16-ц (касаційне провадження N 61-4157св18); від 14.02.2018 у справі N 727/2187/16-ц (касаційне провадження N 61-3951св18); від 20.02.2018 у справі N 640/4439/16-ц (касаційне провадження N 61-4304св18) (Постанова N 61-4304зпв18, 640/4439/16-ц); від 21.02.2018 у справі N 211/1546/16-ц (касаційне провадження N 61-4255св18) та ін.

Згідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 450,52 грн.

Посилання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на п. 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як на підставу звільнення його від сплати судового збору судом не береться до уваги з огляду на наступне.

Відповідачем ОСОБА_1 надано копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 14 серпня 2017 року.

Пунктом 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

На учасників бойових дій розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який визначає статус, зокрема, і учасників бойових дій та гарантії їх соціального захисту.

З системного та логічного аналізу норм закону вбачається, що учасники бойових дій звільненні від сплати судового збору лише у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав як учасників бойових дій, тобто порушенням гарантій їх соціального захисту, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто ця справа не пов`язана з порушенням гарантій соціального захисту позивача як учасника бойових дій.

Керуючись ст.ст.12,81,141,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.2, 15, 526,530, 549,1050,1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Cтягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 25 серпня 2016 року в сумі 19228 (дев`ятнадцять тисяч двісті двадцять вісім) грн. 61 коп.

Cтягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати на оплату судового збору в розмірі 450,52 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного тексту рішення 11 листопада 2019 року.

Суддя: В. Б. Федорончук