Справа № 333/3610/19
Провадження № 6/333/136/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Михайлової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Уляницької Д.О.,

державного виконавця Щетинкіної А.С.,

представника стягувача ОСОБА_1 ,

представника стягувача ОСОБА_2 . ОСОБА_3 ,

боржника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя подання державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Щетинкіної А.С., яке погоджене з начальником Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Шабала І.А., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4 без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Щетинкіна А.С. звернулася до суду із поданням, яке погоджене з начальником Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Шабала І.А., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4 без вилучення паспортного документа.

Заявлене подання обґрунтовано тим, що на виконанні у Комунарському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 54494453 по виконанню виконавчого листа № 333/4691/16-ц, виданого 04.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу у сумі 42006,09 грн., виконавчого листа № 333/4691/16-ц, виданого 04.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу у сумі 551,21 грн., виконавчого листа № 333/2816/17, виданого 23.01.2018 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» боргу у сумі 94644,31 грн., виконавчого листа № 333/2816/17, виданого 23.01.2018 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» боргу у сумі 1600 грн. Рішення суду на сьогоднішній день не виконано, декларацію боржником не надано, будь яких дій, спрямованих на його виконання, останнім не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно інформації з державного реєстру з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником ОСОБА_4 зареєстроване нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є іпотекою. Оскільки боржником рішення суду на даний час не виконано, державний виконавець просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до моменту виконання зобов`язань.

В судовому засіданні державний виконавець Щетинкіна А.С. подання підтримала з підстав, викладених у ньому, просила суд його задовольнити.

Представник стягувача ОСОБА_5 адвокат Петров Г.М. подання державного виконавця підтримав у повному обсязі, пояснив, що боржником ОСОБА_4 заборгованість його довірителю не погашається, просив суд обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4 без вилучення паспортного документа.

Представник стягувача ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» Щербина Ю.М. подання державного виконавця також підтримав у повному обсязі, пояснив, що боржником ОСОБА_4 заборгованість фонду не погашається.

Боржник ОСОБА_4 подання державного виконавця не визнав, пояснив, що частково виплачує заборгованість боржникам, просив не обмежувати його обмежити у праві виїзду за межі України, оскільки характер його роботи пов`язаний із виїздом за кордон, що позбавить його можливості заробляти кошти для погашення заборгованості.

Розглянувши матеріали подання та додані до нього документи, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні у Комунарському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження № 54494453 по виконанню виконавчого листа № 333/4691/16-ц, виданого 04.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу у сумі 42006,09 грн., виконавчого листа № 333/4691/16-ц, виданого 04.05.2017 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу у сумі 551,21 грн., виконавчого листа № 333/2816/17, виданого 23.01.2018 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» боргу у сумі 94644,31 грн., виконавчого листа № 333/2816/17, виданого 23.01.2018 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» боргу у сумі 1600 грн.

Постановами від 18.05.2017 року, 22.05.2017 року, 05.02.2018 року державним виконавцем відкриті виконавчі провадження та об`єднані у зведене виконавче провадження за № 54494453.

Як слідує із доданих державним виконавцем до матеріалів подання документів, інформації щодо боржника ОСОБА_4 , як такого, що отримує пенсії, та осіб, які працюють за трудовим та цивільно-правовим договорами, про останнє місце роботи в Пенсійному фонді України не знайдено, що підтверджується інформацією Пенсійного фонду України від 17.05.2019 року №№ , НОМЕР_1 .

Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби від 20.05.2019 року № № , на запит державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області, ОСОБА_4 як платник податків на обліку в органах ДПС не перебуває, інформація щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

При цьому, до матеріалів подання державним виконавцем долучено виклики ОСОБА_4 від 05.02.2017 року № 3556/10-16.3-34, від 17.05.2018 року за № 18807/10-16.3-34 які направлені боржнику на адресу, зазначену у виконавчому листі: АДРЕСА_1 .

В той же час, матеріали подання не містять належних та допустимих доказів того, що державним виконавцем направлено вищевказані виклики, а боржником вони в свою чергу отримані чи здійснено вихід за адресою реєстрації місця проживання боржника.

Відповідно до повідомлення УДМС України в Запорізькій області від 03.04.2019 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був документований паспортами громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 від 12.03.2011 року, орган 2301 та серії FH НОМЕР_3 від 17.08.2017 року, орган 2301.

Згідно інформації з державного реєстру з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником ОСОБА_4 зареєстроване нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є іпотекою. Але будь-яких актів про виїзд державного виконавця за місцем реєстрації боржника, актів про арешт майна боржника за місцем його реєстрації в рахунок погашення заборгованості до подання не додано.

За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертається до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості.

Статтею 441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом (ч. 1). Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею (ч. 2). Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (ч. 3). Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця (ч. 4).

Згідно з ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 2 «Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї» та статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну та визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених зазначеним законом, та в`їхати в Україну.

Згідно з ч. 4 ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на в`їзд в Україну.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Таким чином, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням та її намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Слід зазначити, що у поданні державним виконавцем не вказано доказів того, що боржник ухиляється від виконання судового рішення. Наявність лише самого зобов`язання не наділяє відділ ДВС правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

У зв`язку з тим, що особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання». Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Тягар доказування при розгляді подання покладається на державного виконавця.

Діючим законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Суду не надано доказів того,що боржник ОСОБА_4 має намір виїхати за межі України саме з метою уникнення виконання зобов`язань за вищевказаними виконавчими листами.

Крім того, із долучених документів не вбачається ухилення боржника від виконання зобов`язання, а отже саме невиконання зобов`язання ОСОБА_4 покладеного на нього виконавчими документами, не може бути достатньою підставою для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Наявність у боржника невиконаних зобов`язань за виконавчим документом само по собі, не є підставою для обмеження його права на виїзд за межі України, оскільки необхідною умовою для застосування такого обмеження, є навмисне та свідоме невиконання боржником рішення суду.

Із матеріалів справи вбачається,що державним виконавцем не було надано жодного доказу на підтвердження доводів проте,що ОСОБА_4 ухиляється від виконання зобов`язань та вчиняє дії, які ускладнюють виконання виконавчих дистів, не надано доказів про те, які заходи здійснювались державним виконавцем для виконання виконавчих листів, зокрема, доказів про те, що боржник отримував виклики державного виконавця, що він має намір покинути територію України.

Державний виконавець не надала суду доказів стосовно виходу її за місцем реєстрації боржника, не додано до матеріалів подання відповідного акту, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

З матеріалів, долучених до подання, не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_4 за межі України.

Судом не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 64 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, ст. 18, 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України», суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Щетинкіної А.С., яке погоджене з начальником Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Шабала І.А., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Копію ухвали надіслати начальнику Комунарського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області для відома.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 02.09.2019 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Михайлова