справа №619/3251/19
провадження №2/619/1283/19
РІШЕННЯ

іменем України

12 листопада 2019 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю секретаря судового засідання Молотко А.В.

Справа №619/3251/19

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Малоданилівська селищна рада Дергачівського району Харківської області,

розглянув позов про визнання права власності.

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

19 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, в якому на підставі ст. 392 ЦК України та ст. 152 ЗК України просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1465га кадастровий номер :00:000:1425, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що їй згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 066602, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 78 та виданого 16.02.2004 на підставі Рішення XI сесії XXIV скликання Черкасько-Лозівської сільської ради від 11.11.2003, належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1465 га для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :00:000:1425, яка розташована за вищевказаною адресою. В липні місяці 2019 року позивач вирішила перевірити свою земельну ділянку в Єдиному кадастрі земельних ділянок України, але в кадастрі ділянки я не знайшла. Після чого вона звернулася до Дергачівського Держгеокадастру для з`ясування обставин, чому ділянка відсутня в Єдиному кадастрі. Листом № П-119/0-0.23,18-115/139 від 08.08.2019 відділ Держгеокадастру у Дергачівському районі повідомив, що акт на вказану земельну ділянку взагалі не зареєстрований.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

22 серпня 2019 року ухвалою судді позовну заяву було залишено без руху.

06 вересня 2019 року позивачем усунені недоліки позовної заяви.

09 вересня 2019 року суддею було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче засідання на 09 год 00 хв 02 жовтня 2019 року. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 30 вересня 2019 року.

02 жовтня 2019 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год 00 хв 06 листопада 2019 року.

06 листопада 2019 року справа знята з розгляду в зв`язку з перебуванням судді у відрядженні.

У судове засідання представник Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області не з`явився, селищний голова Гололобов О.О. подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у відсутність представника ради та вирішити спір на розсуд суду.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Васіліу С.В. не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити, справу просила розглядати у її відсутність.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №066632, ОСОБА_1 на підставі рішення ХI сесії ХХІV скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 11.11.2003 року, належить земельна ділянка площею 0,1465 га кадастровий номер :00:000:1425, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно листа заступника начальника відділу у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №П-119/0-0.23, 18-115/139-19 від 08.08.2019, відповідно до Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі наявних у Відділі, державний акт серії ХР № 066632 від 16.02.2004 на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрований.

Згідно свідоцтва про право на нерухоме майно від 25.12.2015 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 .

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача.

Відповідно до ст.15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі, може бути визнання права.

Згідно з ч. 2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Частинами 1 та 2 статті 78 ЗК України передбачено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п.а) ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Згідно з ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Частиною 1 статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 37 своєї Постанови № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року дав судам роз`яснення, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

У зв`язку з викладеним, суд визнає за ОСОБА_1 право власності на вказану земельну ділянку.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Згідно п.15.5 ч.1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 83, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 351, 352, 354, пунктами 8, 15.5 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1465га кадастровий номер :00:000:1425, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Малоданилівська селищна рада Дергачівського району Харківської області, місцезнаходження: Харківська область Дергачівський район смт Мала Данилівка вул. Ювілейна №5, .

Повне судове рішення складено 18 листопада 2019 року.

Суддя Є. А. Болибок