ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 вересня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/13852/18

Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1053/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

за участю секретарів судового засідання: Бивалькевич Т.В., Шапко В.М.,

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідачі: Прокуратура Чернігівської області, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, Державна казначейська служба України,

особи, які подали скарги: ОСОБА_1 , Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, Прокуратура Чернігівської області;

оскаржується рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 червня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Прокуратури Чернігівської області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу досудового розслідування,

прізвище судді: Логвіна Т. В.; місце ухвалення рішення: м. Чернігів; дата складання повного тексту рішення: 14 червня 2019 року,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Прокуратури Чернігівської області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Державної казначейської служби України, в якому просив стягнути на свою користь з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку моральну шкоду в сумі 100 000 грн. та 441 767 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що в лютому 2015 року звернувся із заявою до Чернігівського міського відділу УМВС з приводу розшуку, затримання автомобіля, який йому належить та просив притягнути винних осіб до кримінальної відповідальності за ст. 190 КК України.

У зв`язку з тим, що досудове розслідування у кримінальних провадженнях триває дуже довгий проміжок часу, є неефективним та безрезультатним, вважав свої права порушеними, оскільки стороною обвинувачення не зібрано жодних доказів, які б дали можливість встановити істину у справі та забезпечити належний захист потерпілої сторони. Така бездіяльність призвела до втрати доказів і можливості їх отримання, оскільки автомобіль позивача проданий по значно нижчу ціну, що в свою чергу завдало йому матеріальної шкоди в сумі 441 767 грн.

Зазначену бездіяльність органу досудового розслідування позивач вважає незаконною, такою, що завдає йому моральної шкоди, оскільки держава в особі органу досудового розслідування не може захистити його порушене право.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 червня 2019 року позов ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку моральне відшкодування в сумі 50 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив змінити рішення суду та задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано глибину його моральних страждань при вирішенні питання про розмір морального відшкодування, не враховано доказів, поданих ним на підтвердження нанесених матеріальних збитків в сумі 441 767 грн.

В апеляційній скарзі Прокуратура Чернігівської області посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади є наявність неправомірних дій цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями та заподіяною шкодою. Вказувала, що будь-яких рішень про протиправність дій або бездіяльність органів досудового розслідування та прокуратури не приймалося, відповідно стягнення за рахунок коштів держави морального відшкодування не можна визнати законним.

Головне управління Національної поліції в Чернігівській області в апеляційній скарзі посилалось на неповне дослідження судом всіх обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Посилалось на те, що характер та обсяг моральних страждань, які, на думку ОСОБА_1 , були спричинені йому органами Національної поліції України та прокуратури, не підтверджені належними доказами, а в рішенні суду не наведено мотивів обґрунтування розміру стягнутого морального відшкодування.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності факту спричинення моральної шкоди бездіяльністю органу досудового розслідування, засад розумності, виваженості та справедливості при визначені розміру морального відшкодування в сумі 50 000 грн.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в лютому 2015 року позивач звернувся із заявою до Чернігівського міського відділу УМВС з приводу розшуку, затримання автомобіля, який йому належить та просив притягнути винних осіб до кримінальної відповідальності за ст. 190 КК України.

05.08.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005726 за заявою позивача про вчинення кримінального правопорушення було внесено дані, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Позивача 29.08.2015р. визнано потерпілим.

За вказаним кримінальним провадженням, на думку позивача, слідчому належало провести ряд процесуальних дій, на предмет огляду автомобіля, вилучення документів, які б підтверджували факт придбання автомобіля, перевірити законність придбання та передачі автомобіля, вилучити докази щодо обставин ремонту автомобіля, придбання запчастин, здійснити вилучення автомобілю, вчинити інші необхідні слідчі дії. Неодноразові скарги, подані до органів поліції до дієвих результатів не призвели.

В подальшому, в серпні 2016 року позивачеві стало відомо про вчинення ОСОБА_2 крадіжки запасних частин з його автомобіля , при цьому майнова шкода , за його підрахунками склала 441767 грн. 26.08.2016 року позивач звернувся до Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області із заявою про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань даних про скоєння ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, просив провести обшуки у підозрюваного, накласти арешт на майно. Позивач вважав, що належного руху не отримала.

20.12.2017 року Чернігівською місцевою прокуратурою за заявою щодо викрадення запчастин розпочато кримінальне провадження №0000262 за ознаками ч.1 ст.185 КК України.

За заявою про вчинення працівниками Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ст.396 КК України, яку було зареєстровано 26.02.2018 р., до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні відомості за №0000044 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.364 КК України, та за №0000045, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.396 КК України.

Постановою слідчого СВ ЧВП ГУ НП в Чернігівській області від 16.07.2018 року було закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 190 КК України, але така постанова була скасована слідчим суддею Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.08.2018 року.

Позивач неодноразово звертався до Чернігівської місцевої прокуратури, керівництва Чернігівського відділу поліції ГУНП України в Чернігівській області з приводу недотримання строків досудового розслідування та бездіяльності слідчих під час провадження слідства, однак внаслідок бездіяльності органів досудового слідства тривалий час позбавлений права вільного володіння, користування та розпорядження автомобілем.

Ухвалами Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.09.2018 року та Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.11.2018 року заяви ОСОБА_1 про визнання бездіяльності слідчого та керівника були повернуті через їх непідсудність.

З метою захисту своїх порушених прав позивач просив стягнути за рахунок Державного бюджету України 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди, 441767 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Оскільки для наявності зобов`язань з відшкодування шкоди, відповідно до статей 1176, 1167, 1173, 1174 ЦК України, потрібно встановлення незаконності рішень, дій чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до ст.81 ЦПК України є обов`язком позивача.

Дії (бездіяльність) Прокуратури Чернігівської області та ГУНП в Чернігівській області, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є основним предметом доказування, оскільки відсутність такого елемента як протиправність дій свідчить про відсутність інших складових та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки.

Положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України прописано, що в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Посилання позивача на бездіяльність органів досудового слідства, як підставу для задоволення його позовних вимог щодо стягнення морального відшкодування, не підтверджені належними доказами, а саме, судовими рішеннями, постановленими компетентним судом, адже безпосередньо цивільний суд не вправі вирішувати питання про правомірність дій досудового слідства згідно з положеннями цивільного процесуального закону.

Наявність скасування постанов Прокуратури Чернігівської області, свідчить лише про реалізацію позивачем передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого і не є достатнім доказом , що підтверджує порушення строків досудового розслідування та його неефективність. Наразі досудові розслідування зазначених кримінальних проваджень тривають, а тому підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди за рахунок коштів державного бюджету відсутні.

Крім того, правовідносини між позивачем та ОСОБА_2 виникли з приводу передання спірного автомобіля для здійснення ремонту, відповідно питання про витребування зазначеного майна з чужого незаконного володіння та відшкодування заподіяної майнової шкоди позивач мав можливість вирішувати в порядку цивільного судочинства, однак з такими позовами до ОСОБА_2 не звертався.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення за рахунок держави морального відшкодування в сумі 50000 грн., вважаючи доведеними під час розгляду цивільної справи факти бездіяльності та неефективності досудового слідства, встановлення яких законом не віднесено до юрисдикції цивільного суду.

За таких обставин, апеляційна скарга Прокуратури Чернігівської області підлягає задоволенню, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Чернігівській області частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення морального відшкодування з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку в сумі 50000 грн - скасуванню, з винесенням постанови про відмову в задоволенні цих вимог.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки положеннями ст.. 1166 ЦК України передбачено, що за загальним правилом, шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується тією особою, яка її завдала, положеннями ст.. 1176 ЦК України також не передбачено можливості стягнення майнової шкоди за рахунок держави з підстав, зазначених позивачем, тим більше, під час досудового розслідування кримінальних проваджень.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 є таким, що постановлено з дотриманням вимог закону.

За правилом ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги Прокуратури Чернігівської області та частковим задоволенням апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, витрати, понесені зазначеними особами на сплату судового збору за апеляційний розгляд справи належить компенсувати у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України в сумі по 1152,60 грн кожному, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Прокуратури Чернігівської області задовольнити, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 червня 2019 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з відповідного казначейського рахунку моральної шкоди в сумі 50000 грн скасувати та відмовити в задоволенні зазначених позовних вимог.

Компенсувати Прокуратурі Чернігівської області, Головному управлінню Національної поліції в Чернігівській області витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою, в сумі по 1152 грн 60 коп. кожному за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 червня 2019 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Голова судового засідання: Судді: