Справа № 492/1232/19
Провадження № 2/492/434/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2019 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

Головуючого - судді Череватої В.І.

за участю секретаря судового засідання - Каширної О.Г.,

розглянувши увідкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арциз Одеської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2019 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку.

Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, під час спільного життя з відповідачем у них народилась дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даний час вона з відповідачем не проживає, а дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Її коштів на утримання дитини не вистачає, оскільки вона ніде не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач інших дітей не має, є працездатним, у нього відсутні на утриманні непрацездатні дружина, батьки, діти, і він може за станом здоров`я сплачувати аліменти або надавати допомогу на її утримання, як матері дитини. Тому посилаючись на ст. ст. 91, 84, 86 СК України просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 2 000,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 19 серпня 2019 року провадження у справі відкрито та її розгляд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від позивача та відповідача до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з обов`язком чоловіка надавати дружині матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 - відповідач по наявній справі та позивач ОСОБА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про її народження серії НОМЕР_1 від 16.01.2019 року (а. с. 4). Згідно довідки № 739, виданої Деленською сільською радою Арцизького району Одеської області від 17.07.2019 року вбачається, що дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні (а. с. 5).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Також суд бере до уваги, що згідно вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні не були спростовані доводи позивача про її незадовільне матеріальне становище, про те що відповідач є повнолітньою, працездатною особою, хоча офіційно не працевлаштований, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку.

Суд визнає відповідача таким, що має можливість виплачувати аліменти на утримання позивача, з якою проживає їхня спільна дитина і яка доглядає за спільною дитиною до досягнення нею трирічного віку. Суд враховує, що дохід позивача складається з державної допомоги на дитину, інших доходів позивач не має і доглядаючи за малолітньою дитиною такого віку позивач є дійсно обмеженою у отриманні будь-яких доходів, про що було зазначено позивачем та не спростовано відповідачем. Натомість відповідач є працездатним, має достатні можливості для отримання доходів і для зайняття певною діяльністю, і що відсутні будь-які суттєві обставини, які б вказували на відсутність у нього можливості надавати утримання позивачу.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом при визначенні розміру аліментів враховується, що Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні фактів та обставин справи, зважаючи на визнання відповідачем позову, суд вважає, що з відповідача на користь позивача щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, підлягають стягненню аліменти у розмірі 2000,00 гривень, які підлягають індексації відповідно до закону.

Згідно ст.191 СК України, аліменти на дружину присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 18.07.2019 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Так як позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 768,40 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави у зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 17, 18, 81, 141 ,258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 80, 84 Сімейного кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на її утримання, як матері малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позову, тобто з 18.07.2019 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 10 вересня 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (РНОКПП: НОМЕР_3 ), проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ

Арцизького районного суду В.І. Черевата

Одеської області