ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2339/18 Номер провадження 22-ц/814/2303/19Головуючий у 1-й інстанції Левицька Т. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:головуючого (судді-доповідача) Карпушина Г.Л.; суддів: Панченка О.О., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Марченко Галини Іванівни на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 03 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з залученням третіх осіб: виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради в особі служби у справах дітей, виконавчого комітету Глобинської міської ради, про визначення способів участі батька у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Глобинського районного суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , із залученням третіх осіб: виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради в особі служби у справах дітей, виконавчого комітету Глобинської міської ради, про визначення способів участі батька у вихованні дитини, в якому прохав: визначити такі способи участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : - періодичні особисті побачення з дитиною, без участі третіх осіб, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини в кожні перші та треті або другі та четверті вихідні дні місяця, починаючи з 18.00 години п`ятниці до 18.00 години неділі з правом прогулянок по місту та відвідування місця проживання батька, з врахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини та без порушень її режиму дня; - необмежене спілкування батька з дочкою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, з урахуванням режиму дня дитини; - особисте спілкування, спільний відпочинок батька з дочкою, без участі третіх осіб, під час святкових днів, дня народження дитини, шкільних канікул з правом сумісних поїздок по Україні та за кордон (з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини, її бажання, з дотриманням процедури виїзду); зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_2 з дочкою ОСОБА_3 та повідомляти його про всі зміни контактних телефонів її та дитини.

Позовна заява мотивована тим, що з 01.09.2006 року позивач проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем. Під час фактичних шлюбних стосунків ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася спільна донька - ОСОБА_3 . З 2015 року позивач з дружиною проживав в Польщі, де займалися підприємницькою діяльністю. 17.03.2017 року відповідач без будь-якого попередження та погодження забрала Софію зі школи і таємно від позивача вивезла до України. В даний час донька проживає з матір`ю. Між сторонами виникли неприязні стосунки й вона стала чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною. Позивач звернувся до органу опіки та піклування за місцем проживання дитини про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Рішенням від 13.02.2018 року № 22 виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради «Про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною» визначено способи участі позивача у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 . Проте, відповідач ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування та чинить перепони у спілкуванні з дитиною (без повідомлення змінила номер телефону доньки, використовує програми блокування дзвінків і ін.), кілька разів виїжджала за кордон і при цьому залишала дитину на чужу сторонню особу.

Згідно ухвали суду від 28 січня 2019 року, прийнято зустрічну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення способів участі батька у вихованні дитини та об`єднано її в одне провадження з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною.

06.05.2019 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною залишено без розгляду.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 3 липня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , з залученням третіх осіб: виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради в особі служби у справах дітей, виконавчого комітету Глобинської міської ради, про визначення способів участі батька у вихованні дитини - задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) усунути перешкоди ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визначено наступні способи участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глобине Полтавської області у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Полтава: - періодичні особисті побачення з дитиною, без участі третіх осіб, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини в кожні перші та треті або другі та четверті вихідні дні місяця, починаючи з 10.00 години суботи до 18.00 години неділі з правом прогулянок по місту та відвідування місця проживання батька, з урахуванням бажання дитини, погодних умов, стану здоров`я дитини та без порушень її режиму дня; - необмежене спілкування батька з дочкою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, з урахуванням режиму дня дитини; - особисте спілкування, спільний відпочинок батька з дочкою, без участі третіх осіб, під час святкових днів, дня народження дитини, шкільних канікул з правом сумісних поїздок по Україні та за кордон, з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини, її бажання, з дотриманням процедури виїзду.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

З даним рішенням суду не погодилася ОСОБА_1 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохає змінити рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 3 липня 2019 року, визначивши наступне формулювання: «Визначити наступні способи участі ОСОБА_2 , уродженця м. Глобине Полтавської області у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , уродженки м. Полтава: - періодичні особисті побачення з дитиною без участі третіх осіб, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини в кожні перші та треті або другі та четверті вихідні дні місяця, починаючи з 10:00 години суботи до 18:00 години неділі з правом прогулянок по місту, з урахуванням бажання дитини, погодних умов, стану здоров`я дитини та без порушень її режиму дня; - необмежене спілкування батька з дочкою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, з урахуванням режиму дня дитини; - особисте спілкування, спільний відпочинок батька з дочкою, без участі третіх осіб, під час святкових днів, дня народження дитини, шкільних канікул без права сумісних поїздок за межі м. Полтава, з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини, її бажання, з дотриманням процедури виїзду».

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є частково протиправним, оскільки суд першої інстанції оскаржуваним судовим рішенням надає позивачу ОСОБА_2 право безперешкодно відвідувати інші країни та возити дитину на канікули у будь-яких напрямках і т.п. Посилається на те, що будь-який відпочинок дитини з батьком чи проведення канікул за межами постійного місця проживання дитини може призвести до завдання шкоди інтересам дитини. Вказана обставина підтверджується об`єктивними матеріалами справи, але не врахована судом.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній підтримуючи рішення суду першої інстанції прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 3 липня 2019 року залишити без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи сторони та інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 з 01.09.2006 року проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Вказаний факт встановлено рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 21.06.2017 року (справа № 554/3947/17), яке набрало законної сили (а.с.14).

Від фактичних шлюбних стосунків мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 батьками дитини записані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 (а.с.12). Після припинення фактичних шлюбних відносин донька залишилася проживати з матір`ю ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Шевченківської у м. Полтаві ради №274 від 26 грудня 2017 року «Про визначення місця проживання малолітньої дитини», визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з її матір`ю ОСОБА_1

Спільної згоди щодо участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_3 між сторонами не було досягнуто, в зв`язку з чим позивач звернувся до виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, яким за результатом розгляду його звернення було прийнято рішення № 22 від 13.02.2018 року «Про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною». Відповідно до вказаного рішення визначено наступний порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 : за попередньою домовленістю з матір`ю дитини в кожні перші та треті або другі та четверті вихідні дні місяця, починаючи з 18.00 години п`ятниці до 18.00 години неділі з правом прогулянок по місту та відвідування місця проживання батька, з врахуванням погодних умов та не порушуючи режиму дня дитини, турбуючись про стан її здоров`я; необмежене спілкування батька з дочкою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою, з урахуванням режиму дня дитини; спілкування батька з дочкою під час свят, а також дня народження дитини. Спілкування батька з донькою має відбуватися з урахуванням бажання дитини (а.с.16). Вказане рішення є чинним та ніким не оскаржене.

Позивач ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не притягувався, що підтверджується довідкою № 155/115/115/01-2018 від 09.01.2019 року Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 86-87).

В судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про те, що особисте спілкування позивача з його донькою зашкодить останній та/або буде суперечити її інтересам та перешкоджатиме нормальному розвитку дитини.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що висновок органу опіки та піклування, викладений у рішенні виконкому Шевченківської районної у м. Полтаві ради № 22 від 13.02.2018 року «Про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з малолітньою дитиною» не суперечить інтересам дитини, враховує рівність прав та обов`язків обох батьків щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Разом з цим, місцевий суд зазначив, що оскільки дитина навчається в другу зміну, тому з урахуванням режиму дня дитини, розкладу її навчання, суд вважає за доцільне та таким, що відповідає інтересам дитини спілкування в кожні перші та треті або другі та четверті вихідні дні місяця, починаючи з 10.00 години суботи до 18.00 години неділі. Тому, суд зобов`язав відповідача не чинити перешкоди позивачеві у спілкуванні з малолітньою донькою.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Стаття 153 СК України передбачає, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України - 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд першої інстанції, правильно врахував принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та передусім інтереси дитини з урахування конкретних обставин справи.

Тому, відступаючи від запропонованих рекомендацій органу опіки і піклування щодо встановленого графіку спілкування батька з дитиною, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з усталеного розпорядку життя сторін та дитини та дійшов до правильного висновку про встановлення способу та порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки - ОСОБА_3 .

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині права відвідування дитиною місця проживання батька, оскільки такі способи участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітньої ОСОБА_3 забезпечать належну участь позивача у вихованні своєї дитини та не порушить право дитини на знання своїх батьків і право на їх спілкування.

Тому доводи апелянта в цій частині суд вважає необґрунтованими.

Проте, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в частині визначення спільного відпочинку батька з дочкою, без участі третіх осіб з правом сумісних поїздок за кордон, оскільки дана вимога є самостійною вимогою, та не містить в собі відомостей про конкретний період проміжку часу, мети та місце перебування дитини в тій чи іншій країні.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХП та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 (далі - Правила). Відповідно до пункту 3 вказаних Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів, піклувальників) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених батьками.

Згідно ч.2 cт.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Вивезення дитини за кордон без визначення при цьому конкретного місця перебування, дати і мети виїзду суперечать положенням чинного законодавства, які визначають рівність прав та обов`язків батьків відносно виховання дитини, а також обізнаності їх про конкретне місце перебування дітей, мети цього перебування та конкретного проміжку часу, на який дітей буде вивезено за межі України.

Тому, колегія суддів, з врахуванням обставин справи та положень закону, з метою усунення в подальшому будь-яких розбіжностей з приводу вказаного питання між сторонами, приходить до висновку про необхідність зміни судового рішення в частині визначення права позивача на виїзд із дитиною за кордон для спільного відпочинку, шляхом виключення даних умов.

Таким чином, доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 3 липня 2019 року підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Марченко Галини Іванівни - задовольнити частково.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 03 липня 2019 року в частині визначення способів участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 - змінити.

Викласти абзац 3 резолютивної частини рішення суду в наступній редакції: «Визначити наступні способи участі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глобине Полтавської області у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Полтава: - періодичні особисті побачення з дитиною, без участі третіх осіб, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини в кожні перші та треті або другі та четверті вихідні дні місяця, починаючи з 10.00 години суботи до 18.00 години неділі з правом прогулянок по місту та відвідування місця проживання батька, з урахуванням бажання дитини, погодних умов, стану здоров`я дитини та без порушень її режиму дня; - необмежене спілкування батька з дочкою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, з урахуванням режиму дня дитини; - особисте спілкування, спільний відпочинок батька з дочкою, без участі третіх осіб, під час святкових днів, дня народження дитини, шкільних канікул з правом сумісних поїздок по Україні, з урахуванням погодних умов, стану здоров`я дитини, її бажання».

В іншій частині рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 03 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 12 листопада 2019 року.

Головуючий - суддя: ___________________ Г.Л. Карпушин

Судді:___________________О.О. Панченко _________________ В.П. Пікуль