Ухвала

Іменем України

14 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 367/5303/19

провадження № 61-19821ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 08 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг», треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк»), комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» (далі - КП «Агенція адміністративних послуг»), треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Гуцуляк Т. В. КП «Агенція адміністративних послуг» Київської області від 29 травня 2019 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за АТ «Укрсоцбанк».

Крім того, ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони АТ «Укрсоцбанк» вчиняти (укладати) правочини, направлені на відчуження третім особам квартири, яка знаходиться за адресою: кв . АДРЕСА_2 .

Заява обґрунтовувала тим, що банк володіє та користується квартирою, внаслідок оформлення на нього права власності і на даний час може як власник квартири в будь-який час її продати. Тому є підстави вважати, що спірна квартира може бути відчужена АТ «Укрсоцбанк» на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову це може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а саме у разі набуття права власності на квартиру третьою особою і у разі задоволення позову у позивача виникнуть труднощі в поверненні права власності, оскільки вона буде змушена звертатись до суду з позовом про визнання недійсним правочину про відчуження квартири банком цій особі. Враховуючи викладене, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позовної заяви може суттєво утруднити або взагалі позбавити її можливості захистити свої порушені права, призведе до додаткових матеріальних витрат та ускладнить відновлення становища, що існувало до порушення законних прав позивача.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 08 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

До набрання законної сили судовим рішенням по справі № 367/5303/19, заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири що знаходиться за адресою: кв. АДРЕСА_2 , яка по праву власності зареєстрована за АТ «Укрсоцбанк».

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з положень статей 149-153 ЦПК України, роз`яснень Верховного Суду України, оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позову, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, та дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача, а відтак і порушень права позивача на судовий розгляд.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 08 липня 2019 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками, які викладені в судовому рішенні суду першої інстанції, виходив з того, що вимоги позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії, а саме будь-які дії щодо відчуження спірної квартири є обґрунтованими, і такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності АТ «Укрсоцбанк» на квартиру.

29 жовтня 2019 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) АТ «Укрсоцбанк» направило касаційну скаргу на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 08 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем не додано жодного документа, який підтверджував, що нерухоме майно може бути відчужене третім особам, а також не надано підтверджень про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення, у разі відчуження банком спірного нерухомого майна.

При розгляді заяви про забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Заявник вважає, що накладення арешту на квартиру, що є предметом іпотеки порушує право банка, як іпотекодержателя, наданого йому Законом України «Про іпотеку» і умовами іпотечного договору.

Суд першої інстанції не з`ясував обставини, які мають значення у справі, застосував заходи забезпечення позову які не можна визнати співмірними заявленим позовним вимогам, не зазначив жодних мотивів про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, не врахував інтересів АТ «Укрсоцбанк» як стягувача.

Крім того, суди не звернули уваги на те, що заява не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій суб`єктивно та формально поставились до розгляду даної справи, порушуючи основні засади цивільного судочинства на справедливий та об`єктивний розгляд справи, тому оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Частиною першою та другої статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов може забезпечуватися, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майна відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (частина друга статті 150 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У частинах першій-третій статті 154 ЦПК України визначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Таким чином, застосування зустрічного забезпечення є правом суду, а обов`язок суду застосувати зустрічне забезпечення виникає лише у виключних передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України випадках.

З огляду на те, що між сторонами виник спір щодо скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за АТ «Укрсоцбанк», а вчинення будь-яких дій щодо відчуження вказаної квартири створює реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про заборону вчиняти будь-які дії щодо відчуження спірної квартири, оскільки такий вид забезпечення позову у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору та співмірний із заявленими позивачем вимогами. При цьому суди першої та апеляційної інстанцій, не встановивши передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України обставин для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, обґрунтовано не застосували таке забезпечення.

За таких обставин доводи касаційної скарги не спростовують викладених в оскаржуваних судових рішеннях висновків.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до положень пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням того, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій про застосування заходів забезпечення позову, не є судовими рішеннями, якими закінчено розгляд справи, а суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень правильно застосовували норми права, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Верховний Суд на підставі пункту 5 частини другої та частини четвертої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частиною п`ятою, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 08 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг», треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко