Справа № 504/257/19
Провадження № 2/504/790/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2019 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

секретаря - Мельникової В.М.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, в залі суду № 4, позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Державного підприємства «Південний державний науково- виробничий центр «Прогрес» код за (юр.адреса: Одеська область, м. Южний, вул. Індустріальна, 8), про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Державного підприємства «Південний державний науково- виробничий центр «Прогрес», яким просила суд стягнути з відповідача нараховану при звільненні, але не виплачену заробітну плату в сумі 15573,38 грн.

На обгрунтування свого позову заявниця зазначила, що 15.11.2018 року вона була звільнена з посади заступника головного бухгалтера Державного підприємства «Південний державний науково- виробничий центр «Прогрес» на підставі наказу № 88-К від 14.11.2018 року за п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Згідно довідки від 15.11.2018 року № 12 заборгованість з виплати заробітної плати на момент звільнення складала 19573,38 грн., проте 22.12.2018 року позивачка отримала від підприємства в рахунок нарахованої але не виплаченої зарплати 4000 грн.

Таким чином залишок невиплаченої заробітної плати становить 15573,38 грн.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 26.04.2019 року відкрито спрощене провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку:

Так, у період з 02.03.2018 року по 05.11.2018 року позивач займала посаду заступника головного бухгалтера Державного підприємства «Південний державний науково- виробничий центр «Прогрес», та згідно наказу № 88-К від 14.11.2018 року звільнена з займаної посади за п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Згідно довідки № 12 від 15.11.2018 року Державного підприємства «Південний державний науково- виробничий центр «Прогрес» на день звільнення заборгованість по оплаті заробітної плати становила 19573,38 грн.

Суд враховує, що заявниця не заперечує факту отримання 4000 грн. від відповідача в рахунок погашення вказаної заборгованості.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум що належать йому від підприємства установи організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Таким чином суд знаходить позовні вимоги ОСОБА_1 повністю обгрунтованими і такими, що безумовно підлягають задоволенню.

Оскільки при поданні позову позивач звільнена від оплати судового збору, відповідно до правил ст. 141, ст. 142 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача в сумі 768,40 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 116 КЗпП України, ст.ст. 258-260, 353 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Південний державний науково- виробничий центр «Прогрес» код за на користь ОСОБА_1 нараховану при звільненні, але не виплачену заробітну плату в сумі 15573,38 грн.

Стягнути з Державного підприємства «Південний державний науково- виробничий центр «Прогрес» код за на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.К. Барвенко