П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року м. Київ

Справа №760/6245/17

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,
суддів: Кравець В.А., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи заявник Державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мірошник Катерини Анатоліївни
стягувач ОСОБА_1

боржник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва, постановлену суддею Кушнір С.І. 26 липня 2017 року у справі за поданням державного виконавця Солом`янського районного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мирошник К.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:
Справа №760/6245/17
№ апеляційного провадження:22-ц-824/10359/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Державний виконавець Солом`янського районного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мірошник К.А. звернулась із поданням до суду та просить тимчасово обмежити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань, за виконавчим листом №760/18803/14-ц від 28.10.2015 року виданим Солом`янським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 3000,00 грн. починаючи з 02.09.2014 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. (ВП № 50418374)
Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у Солом`янського районного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 50418374з примусового виконання виконавчого листа №760/18803/14-ц від 28.10.2015 року виданим Солом`янським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 3000,00 грн. починаючи з 02.09.2014 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення суду до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року подання державного виконавця Солом`янського районного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мірошник К.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа , задоволено.
Тимчасово обмежено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань (в частині погашенння заборгованості по аліментам) за виконавчим листом №760/18803/14-ц від 28.10.2015 року виданим Солом`янським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в розмірі 3000,00 грн. починаючи з 02.09.2014 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника.
В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не з`ясував обставини справи, не дослідив матеріали виконавчого провадження, не дав належної оцінки доказам які б свідчили про наявність з боку боржника свідомого ухилення від своєчасного та не повного виконання судових рішень.
Зокрема зазначає, будь-яких доказів на підтвердження факту свідомого ухилення від виконання своїх зобов`язань, відомостей про його обізнаність з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання матеріали справи не містять, а тому у суду не було підстав для задоволення подання державного виконавця.
Вказує, що задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту його ухилення від виконання зобов`язання. На зазначене суд першої інстанції не звернув та не з`ясував обставини, щодо оплати ним з моменту прийняття судового рішення Солом`янського районного суду м Києва № 22-ц/796/1084/2016 щодо сплати аліментів в твердій грошовій

Вказані грошові перекази здійснювались ним на банківську картку ОСОБА_1 ,. рахунок ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві. Оригінали даних квитанцій будуть надані для огляду в суді апеляційної інстанції під час розгляду даної апеляційної скарги.

Крім того, судом не врахована та обставина, що державним виконавцем не обґрунтовано необхідність застосування додаткового заходу впливу з метою забезпечення належного виконання рішення суду у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України. Обмеження у праві виїзду за кордон лише позбавить його можливості поїхати в іншу країну, отримати певні грошові кошти за ту чи іншу роботу та таким чином виконувати вчасно свої зобов`язання, щодо сплати аліментів на доньку.

Відзиви на апеляційну скаргу не подавались.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Оскільки розгляд справи розглядається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 15.03.2016 року на адресу Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві надійшла заява стягувача про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №760/18803/14-ц від 28.10.2015 року виданим Солом`янським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в розмірі 3000,00 грн. починаючи з 02.09.2014 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
15.03.2016 року державним виконавцем Мірошник К.А. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження.
Державним виконавцем направлені електронні запити до органів ПФ України стосовно джерел отримання доходів боржника та до органів ДПС України стосовно джерел отримання доходів боржника.

Згідно електронної відповіді з органів ПФ України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та про осіб-боржників, які отримують пенсії - інформації не знайденою; ДПС України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб та про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб - інформації стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

23.03.2016 року державним виконавцем Мірошник К.А. керуючись вимогами 57 Закону винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, про що внесений запис до ДРОРМ та ЄРЗВОНМ.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на праві власності за боржником майна не зареєстровано.

Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_2 №1058/8 від 22.11.2016 р., заборгованість станом на 22.11.2016 р. становить 83200,00 грн.

Отже, рішення суду до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна.

Згідно з ч. 4 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено, зокрема, у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Пунктом 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року зі змінами та доповненнями, визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника- юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Вбачається, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив із того, що державним виконавцем вживались дії для виконання рішення суду в примусовому порядку, надані докази щодо ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань перед стягувачем, та дійшов правильного висновку, що має факт ухилення боржника ОСОБА_2 від належного виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Солом`янського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в розмірі 3000,00 грн. починаючи з 02.09.2014 року щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
Колегія судів вважає наведені висновки суду першої інстанції є правильними, і такими що відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що державним виконавцем не доведено факту його ухилення від виконання рішення суду, відхиляються апеляційним судом, оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.
Чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення» і практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Крім того, суд апеляційної інстанції у складі колегії вважає за необхідним зазначити наступне.

06 лютого 2018 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін

до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», яким внесено зміни до ряду законодавчих актів, у тому числі й до Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, посилено відповідальність платників аліментів у разі допущення заборгованості, введено відповідні заходи та порядок їх застосування з наданням відповідних повноважень державному виконавцю.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує на те, що апелянтом не було надано доказів того, що він вчиняв дії спрямовані на повне виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: В.А. Кравець

О.І. Шкоріна