Постанова

Іменем України

14 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 733/1659/17

провадження № 61-43202св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області в складі судді Карапиш Т. В. від 16 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Чернігівської області в складі колегії суддів: Євстафіїва О. К., Бечка Є. М., Шарапової О. Л. від 31липня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» (далі - ТОВ «Інтерпайп Україна» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу й відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що згідно з попередньою домовленістю сторін, його було прийнято на посаду провідного фахівця із закупівель компанії ТОВ «Інтерпайп Україна» з 12 червня 2017 року з випробувальним строком по 13 вересня 2017 року з автоматичною безстроковою пролонгацією цього договору у разі успішного проходження випробувального строку. Даних про неуспішне проходження ним випробувального строку немає. На порушення норм трудового законодавства, його звільнено з роботи 13 вересня 2017 року. Це звільнення є незаконним, так як укладений сторонами трудовий договір фактично є удаваним, що приховує укладений ними трудовий договір на невизначений строк з 3-місячним випробувальним строком. Умова укладеного сторонами трудового договору про встановлення йому випробувального строку є недійсною в силу частини третьої статті 26 КЗпП України, так як внаслідок працевлаштування до відповідача він, звільнившись з попереднього місця роботи, переїхав з м. Запоріжжя до м. Дніпро. Крім того, укладення сторонами строкового трудового договору суперечить статті 23 КЗпП України, оскільки не було ніяких перешкод для укладення ними безстрокового трудового договору з урахуванням як характеру майбутньої роботи, так і його інтересів. Незаконним звільненням з роботи відповідач завдав йому моральної шкоди у вигляді втрати права на отримання заробітку та необхідності у зв`язку з цим прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, хвилювань, втрати джерела для існування. Незаконне його звільнення з роботи завдало йому і матеріальної шкоди у вигляді неотримання ним компенсації за житло у м. Дніпрі в сумі 3 680 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що строк дії укладеного сторонами трудового договору закінчився 13 вересня 2017 року, а тому наказ ТОВ «Інтерпайп Україна» від 13 вересня 2017 року про припинення трудового договору та звільнення з роботи ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строку трудового договору (пункт 2 статті 36 КЗпП України) є законним. Оскільки звільнення ОСОБА_1 є законним, то відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду про відмову в позові, зазначив про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому підстав для його скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі, немає.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Чернігівської області від 31 липня 2018 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно застосували частину другу статті 23 КЗпП України, якою визначені випадки укладення строкового трудового договору, оскільки позивач не мав наміру укладати строковий трудовий договір.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

ТОВ «Інтерпайп Україна» подало до Верховного Суду відзив на вищевказану касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Зазначає, що судами попередніх інстанцій встановлено всі обставини справи та судові рішення винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 17 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 733/1659/17 з Ічнянського районного суду Чернігівської області.

Указана справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 12 червня 2017 року позивач подав ТОВ «Інтерпайп Україна» заяву, в якій просив прийняти його на посаду провідного фахівця із закупівель відділу закупівель комплектуючих управління матеріально-технічного забезпечення служби закупівель та логістики тимчасово, на строк з 13 червня 2017 року по 13 вересня 2017 року.

Наказом ТОВ «Інтерпайп Україна» від 12 червня 2017 року ОСОБА_1 прийнято на роботу з 13 червня 2017 року по 13 вересня 2017 року на посаду провідного фахівця із закупівель відділу закупівель комплектуючих управління матеріально-технічного забезпечення служби закупівель та логістики ТОВ «Інтерпайп Україна».

11 вересня 2017 року ОСОБА_1 подав директорові ТОВ «Інтерпайп Україна» заяву, в якій просив звільнити його у зв`язку із закінченням строку трудового договору.

Наказом ТОВ «Інтерпайп Україна» № 732-У від 13 вересня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади за закінченням строку договору, на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України за закінченням строку дії трудового договору.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працiвником та власником пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноваженим ним органом чи фiзичною особою. Працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цiєю угодою, та дотримуватись внутрiшнього трудового розпорядку, а власник пiдприємства, установи, органiзацiї або уповноважений ним орган чи фiзична особа зобов`язується виплачувати працiвниковi заробiтну плату й забезпечувати умови працi, передбаченi законодавством про працю, колективним договором i угодою сторiн.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений термін з урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання, або інтересів працівника, та в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України підстави припинення трудового договору є: закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Встановивши обставини справи, суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що між сторонами укладено строковий трудовий договір, звільнення позивача відбулося згідно з чинним законодавством на підставі його особистої заяви, підстави для скасування оскаржуваного наказу відсутні.

Доводи позивача щодо недійсності укладеного між сторонами трудового договору в частині визначення строку його дії судами попередніх інстанцій обґрунтовано не взято до уваги з огляду на свободу укладення договору, відсутність заборони укладення трудового договору на визначений строк з урахуванням прохання про таке позивача та виходячи з його волевиявлення.

Оскільки вимоги про ОСОБА_1 про поновлення його на роботі не знайшли свого підтвердження, то підстав для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та відшкодування матеріальної та моральної шкоди - немає.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Чернігівської області від 31липня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун