Постанова

Іменем України

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 161/12765/15-ц

провадження № 61-44551св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 квітня 2016 року у складі судді Кирилюк В. Ф. та постанова Апеляційного суду Волинської області від 27 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю., Русинчука М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки з житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності з урахуванням договору дарування від 31 січня 2002 року належить 56/100 частини житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Згідно з договорами дарування ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_3 належить відповідно 29/100 та 15/100 частини зазначеного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями. КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» умовно (технічно) житловий будинок із господарсько-побутовими спорудами розділило на три квартири: НОМЕР_1, НОМЕР_2 , якими користується вона, та на квартиру НОМЕР_3 , якою користується ОСОБА_2 . У зв`язку із збільшенням частки у власності на спільне будинковолодіння відповідачі за її згодою стали користуватися кімнатою 2-3, яка відноситься до квартири НОМЕР_2 , яка виділена їй у користування. Проте відповідачі претендують на квартиру НОМЕР_2 у цілому.

Посилаючись на викладене, позивач просила провести виділ належної їй 56/100 частини житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 14 вересня 2012 року № 7294-7295, складеного експертом Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено. Виділено ОСОБА_1 згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 14 вересня 2012 року № 7294-7295 у житловому будинку АДРЕСА_1 (А1 ) приміщення: коридор 1-1 площею 5,1 кв. м, кухню 1-2 площею 6,9 кв. м, кімнату 1-3 площею 10,8 кв. м, кімнату 1-4 площею 18,9 кв. м, ванну 1-5 площею 5,3 кв. м, кімнату 2-2 площею 12,0 кв. м, коридор 2-1* площею 5,4 кв. м, всього приміщень у житловому будинку загальною площею 64,5 кв. м та з господарсько-побутових споруд: хлів (Г-1) та огорожу (1), що становить 55/100 частини.

Виділено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в житловому будинку АДРЕСА_1 ( А -1) та прибудові(а) приміщення: кухню 2-1 площею 8,3 кв. м, кімнату 3-4 площею 18,5 кв. м, кімнату 3-6 площею 9,1 кв. м, ванну 3-7 площею 4,0 кв. м, коридор 3-5 площею 5,0 кв. м, котельню 3-3 площею 5,5 кв. м, всього приміщень у житловому будинку загальною площею 50,4 кв. м та з господарсько-побутових споруд: вбиральню (Д), що становить 45/100 частини. Зобов`язано ОСОБА_1 влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-4 та 2-1*. Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 провести переобладнання: замурувати вхідний дверний проріз у приміщення 2-1; влаштувати перегородку в існуючому приміщенні кухні 2-1, яка була ними самовільно демонтована з метою його розподілу для влаштування приміщення коридору 2-1* площею 5,4 кв. м та кімнати 2-1 площею 8,3 кв. м; влаштувати дверні прорізи між приміщеннями 2-1 та 3-4. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 влаштувати автономні інженерні мережі електро-, водо-, газопостачання та каналізації. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 має право на виділ у натурі своєї частки з майна, що перебуває в спільній частковій власності.

Постановою Апеляційного суду Волинської області від 27 серпня 2018 року рішення суду першої інстанції у частині поділу нерухомого майна між сторонами змінено. Виділено ОСОБА_1 згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 29 травня 2018 року № 8671-8672 у житловому будинку АДРЕСА_1 приміщення: коридор (1 -1) площею 5,1 кв. м; кухню (1-2) площею 6,9 кв. м; кімнату (1-3) площею 10,8 кв. м; кімнату (1-4) площею 18,9 кв. м; ванну-котельню (1-5) площею 5,3 кв. м; кухню (2-1) площею 13,7 кв. м; кімнату (2-2) площею 12,0 кв. м; хлів (Г-1); 56/100 частини огорожі. Виділено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 29 травня 2018 року № 8671-8672 у житловому будинку АДРЕСА_1 приміщення: котельню (33 ) площею 5,5 кв. м; кімнату (3-4) площею 18,5 кв. м; коридор (3-5) площею 5,0 кв. м; кімнату (3-6) площею 9,1 кв. м; ванну (3-7) площею 4,0 кв. м, вбиральню (Д); 44/100 частини огорожі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 19 114,00 грн грошової компенсації за відхилення від ідеальної частки в будинковолодінні. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що за встановлених обставин справи, із урахуванням інтересів всіх співвласників нерухомого майна, можливості проведення поділу спірного будинковолодіння лише відповідно до часток співвласників 56/100 та 44/100, а також, що другий варіант розподілу спірного будинковолодіння є найбільш наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників та не передбачає переобладнань житлового будинку, виділ частки в спірному житловому будинку з надвірними будівлями і спорудами в натурі необхідно провести відповідно до другого варіанту розподілу висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29 травня 2018 року № 8671-8672. Відповідачі не довели належними та допустимими доказами, що обраним варіантом розподілу житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами порушуються їхні права та законні інтереси, як власників 44/100 частини будинковолодіння.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників

У вересні 2018 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 квітня 2016 року та постанову Апеляційного суду Волинської області від 27 серпня 2018 року, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що відповідачі не бажали виділу часток, згоди на компенсацію часток вони не надавали, договорів про виділ частки не укладали. Судом апеляційної інстанції здійснений виділ із значним відхиленням від ідеальних часток. Висновок експертизи від 29 травня 2018 року викликає сумніви, а тому відповідачі заявили про проведення повторної експертизи, але суд апеляційної інстанції не розглянув цього клопотання. Суди не врахували, що перепланування, які зобов`язав здійснити суд першої інстанції передбачають втручання у несучі конструкції будинку.

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну каргу, у якому вказала на те, що відповідач не заявляла позову про виділ в натурі приміщень з житлового будинку та господарсько-побутових споруд.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду - без змін.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 30 червня 1998 року та свідоцтва про право на спадщину від 25 січня 1999 року належало 71/100 частини житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 належало 29/100 частини зазначеного житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами згідно зі свідоцтвом про право власності від 30 червня 1998 року.

31 січня 2002 року ОСОБА_1 згідно з договором дарування подарувала ОСОБА_2 15/100 частини житлового будинку із господарсько-побутовими спорудами АДРЕСА_1 .

13 вересня 2005 року ОСОБА_2 отримав дублікат свідоцтва про право власності на 29/100 частини житлового будинку із господарсько-побутовими спорудами, який виданий замість свідоцтва про право власності від 30 червня 1998 року.

10 січня 2006 року ОСОБА_2 подарував 15/100 частини вказаного домовлодіння ОСОБА_3

ОСОБА_1 у зв`язку із втратою свідоцтва про право власності від 30 червня 1998 року отримала свідоцтво про право власності від 02 вересня 2014 року на 56/100 частини житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами.

Таким чином, ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 56/100 частини житлового будинку із господарсько-побутовими спорудами АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 вересня 2014 року, ОСОБА_2 належить 29/100 частини, а ОСОБА_3 - 15/100 частини.

Для визначення можливості та варіантів поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в натурі, під час розгляду справи ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 19 травня 2017 року призначено судову будівельно-технічну експертизу на предмет визначення дійсної вартості спірного нерухомого майна та варіантів поділу його між сторонами.

Відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи від 29 травня 2018 року № 8671-8672, проведеної судовим експертом Труновою Н. Д., ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 404 020,00 грн, запропоновано два варіанти розподілу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_5 пояснила, що здійснити розподіл спірного будинковолодіння відповідно до часток 56/100, 29/100 і 15/100 не є можливим, а запропоновані варіанти розподілу будинку є найбільш наближеними до 56/100 частин та 44/100 частин досліджуваного житлового будинку.

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Установивши, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29 травня 2018 року № 8671-8672 другий варіант розподілу спірного будинковолодіння є найбільш наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників та не передбачає переобладнань житлового будинку, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про можливість виділення співвласникам найбільш ізольованих житлових та підсобних приміщень із найменшим відхиленням від ідеальних часток співвласників, незначну виплату грошової компенсації, а також без втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування.

Твердження заявника про те, що судом апеляційної інстанції здійснений виділ із значним відхиленням від ідеальних часток, є безпідставними, оскільки другий варіант розподілу враховує інтереси всіх співвласників нерухомого майна.

Не заслуговують на увагу суду доводи заявника про те, що перепланування, які зобов`язав здійснити суд першої інстанції передбачають втручання у несучі конструкції будинку, оскільки суд апеляційної інстанції змінив рішення суду першої інстанції в цій частині, і за другим варіантом поділу будинковолодіння жодні переобладнання чи перепланування не потрібні.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо встановлених обставин справи. При цьому згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 квітня 2016 року в незміненій частині та постанову Апеляційного суду Волинської області від 27 серпня 2018року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик