Провадження № 2-н/127/539/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Луценко Л.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Вінницького національного аграрного університету середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Вінницького національного аграрного університету середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Вивчивши матеріали заяви, дослідивши наявні у останній докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних міркувань.

Відповідно до статті 160 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.163, п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги; а також до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Аналіз наведених норм чинного процесуального законодавства дозволяє дійти висновку, що оскільки розгляд справи у наказному провадженні проводиться без виклику учасників судового розгляду, суд позбавлений можливості здійснити витребування будь-яких доказів по справі, розгляд справи проводиться у короткий строк, документи, якими заявник обґрунтовує свої вимоги в заяві про видачу судового наказу повинні бути обов`язково додані до заяви.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Стягувачем заявлено вимогу про стягнення з Вінницького національного аграрного університету середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.09.2018 року по 30.09.2019 включно, однак доказів розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.09.2018 року по 30.09.2019 включно стягувачем не надано, а здійснено вказаний розрахунок заборгованості самостійно.

Суд звертає увагу, що рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 02.09.2019 року у цивільній справі №140/2341/18 за позовом ОСОБА_1 до Вінницького національного аграрного університету про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення заборгованості по вихідній допомозі при звільненні, стягнення затримки розрахунку при звільненні та довідка АТ КБ «Приватбанк» про суму виплачених 30.09.2019 року коштів за вищевказаним рішенням суду не є належними та допустимим доказами, що підтверджують право вимоги за заявою про видачу судового наказу та визнання боржником суми вимоги за вказаною заявою, оскільки належним доказом, який би підтверджував суму яка стягується, є довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості, видані боржником тощо.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу про стягнення з Вінницького національного аграрного університету середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на користь ОСОБА_1 слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Водночас суд роз`яснює, що за правилами ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених зокрема п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі наведеного та керуючись п.п.1, 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» ст.ст.95, 160-166, 260-261, 353-354 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Вінницького національного аграрного університету середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: