ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7005/19 Справа № 202/2965/19 Головуючий у першій інстанції: Слюсар Л. П. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Левцунову І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, 3% річних,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_3 про стягнення коштів, отриманих без достатньої правової підстави, відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Розглянувши матеріал, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з неї на свою користь кошти в сумі 66480,00 дол. США, з яких 65000,00 дол. США, отриманих без достатньої правової підстави та 1480,00 дол. США 3% річних; стягнути з відповідача судові витрати (а.с. 1-10).

Разом із позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 та заборонити останній укладати будь-які правочини, наслідком яких може бути відчуження вказаного нерухомого майна (а.с. 53-55).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 51-52).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №174224544 від 18.07.2019 року, квартира АДРЕСА_1 з 11.06.2019 року належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору дарування квартири від 11.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу №300.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що квартира АДРЕСА_1 належить особі, яка не є учасником справи, а саме ОСОБА_4 , в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову необхідно відмовити саме з цих підстав.

Таким чином, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 травня 2019 року змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді