печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2287/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Шевченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі № 757/2287/15-ц за позовом прокурора міста Ірпеня Київської області,в інтересах держави в особі Ірпінської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду № 757/2287/15-ц за позовом прокурора міста Ірпеня Київської області, в інтересах держави в особі Ірпінської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. У заяві про перегляд заочного рішення відповідач вказує, що про рішення суду вона дізналася 25 квітня 2018 року, оскільки його отримала у вказаний день. В обґрунтування перегляду рішення відповідач зазначає, що їй не було відомо про наявність судової справи в суді, про день, час та місце розгляду справи, оскільки, хоча судові повістки направлялись судом за місцем її реєстрації, проте вона проживала за іншою адресою. Крім того, при ухваленні рішення судом не взяті докази, що мають значення для розгляду справи. Зокрема, позов подано поза строками позовної давності, докази, на які посилався суд у рішенні, є недопустимими.

До судового засідання відповідач та представник Ірпінської міської ради Київської області не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді.

Тому, суд розглянув справу у відсутність казаних осіб, оскільки їх явка не обов`язковою для розгляду заяви про перегляд заочного рішення відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України.

Прокурор Ющенко М.А. заперечила щодо задоволення заяви, надала письмові пояснення.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 757/2287/15-ц позов прокурора міста Ірпеня Київської області, в інтересах держави в особі Ірпінської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення судом встановлено, що у заяві ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відсутні дані про причини неявки відповідача в судове засідання та докази, на які посилається відповідач як на підставу для перегляду заочного рішення, не мають значення для розгляду справи по суті.

Так, відповідач ОСОБА_1 до судових засідань, які призначались на 15 год. 22 червня 2015 року та 11 год. 4 вересня 2015 року не з`явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялася (а.с. 47, 56). Заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність суду не надала, що стало підставою для проведення заочного розгляду справи.

Доказів, які б підтвердили факт неявки до судових засідань відповідачем з поважних причин, суду не надано.

При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до даних Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС у м. Києві та Київській області від 9.02.2015 року місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 (а.с. 28).

З урахуванням вказаної інформації судом направлялись судові повістки за цією адресою. Проте, до суду вони повернулись за закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 47, 56).

Відповідно до ст. 74 ЦПК України (у редакції до 15.12.2017 року, котра була дійсна на час направлення судових повісток) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Враховуючи, що судом неодноразово направлялись судові повістки за зареєстрованою адресою місця проживання ОСОБА_1 , то вона вважається повідомленою належним чином про розгляд справи.

Отже, вказане підтверджує факт, що будь-яких об`єктивних перешкод для отримання відповідачем судових повісток суду не існувало.

Тому, доводи ОСОБА_1 , які викладені у заяві про перегляд заочного рішення щодо неповідомлення її судом про розгляд справи, не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними доказами

Що стосується доказів, наданих відповідачем із заявою про перегляд заочного рішення, - копії договорів купівлі-продажу земельних ділянок, відповідно до яких відповідачем 4 листопада 2014 року продані земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та у зв`язку з яким відповідач не може надати суду документи про сплату відновної вартості зелених насаджень, за які стягнуто кошти, то суд вважає за необхідне зазначити таке.

При поданні позовної заяви прокурором позовні вимоги були обґрунтовані тим, що за результатами проведеної перевірки виявлено наявність заборгованості у ОСОБА_1 по сплаті відновної вартості зелених насаджень в сумі 456 315,95 грн.

Так, прокуратурою міста Ірпеня 16.10.2014 проведено міжвідомчу нараду «Про стан погашення заборгованості зі сплати податків та інших загальнообов`язкових внесків, платежів до фондів, відновної вартості зелених насаджень, пайової участі на розвиток інфраструктури населеного пункту та орендної плати за землю», п. З якої визначено провести взаємозвірки про наявну заборгованість по сплаті відновної вартості зелених насаджень та вжити заходи цивільно-правового характеру для її стягнення.

За результатами виконання постанови міжвідомчої наради, встановлено, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість по сплаті відновної вартості зелених насаджень в сумі 456315,95 грн.

Рішенням Ірпінської міської ради №3190-72-У від 07.08.09 затверджено матеріали вибору земельних ділянок (за рахунок земель запасу міста) для будівництва і обслуговування житлового буднику, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в м. Ірпінь та дозволено ОСОБА_1 розробити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та площею 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Ірпінської міської ради №371 1-76-У від 23.10.09 ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства.

Актом обстеження зелених насаджень №2080 від 01.12.09 встановлено наявність 32 сосни віком 48 років у незадовільному стані, 57 сосен віком 48 тюків у задовільному стані та 1 березу віком 19 років у незадовільному стані.

Актом обстеження зелених насаджень №2081 від 01.12.09 встановлено наявність 90 сосен віком 48 років у задовільному стані, 33 сосни віком 48 років у незадовільному стані та 5 берез віком 19 років у незадовільному стані.

Відповідно до розрахунку відновної вартості зелених насаджень виконаного заступником директора КП КОР «Обласний лісгосп» Сауляком B .C. та затвердженого директором КП КОР «Обласний лісгосп» Нікітчуком В.О. відновна вартість становила 183420,83 грн.

Також відповідно до розрахунку відновної вартості зелених насаджень виконаного заступником директора КП КОР «Обласний лісгосп» Сауляком B .C. та затвердженого директором КП КОР «Обласний лісгосп» Нікітчуком В.О. відновна вартість становила 289328,40 грн.

Отже, загальна сума відновної вартості зелених насаджень становила - 472 749,23 грн.

У подальшому, без сплати відновної вартості зелених насаджень ОСОБА_1 оформлено державні акти на обидві земельні ділянки.

Відповідно до наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10.04.2006 року «Про ствердження Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України» відновна вартість зелених насаджень - це вартість, яка визначає їхню цінність, включає витрати на відновлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї земельної ділянки, а також на багаторічні насадження, які на ній знаходяться.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності.

Згідно з ч. 3 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» в цій же редакції видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 2006 року №1045.

Відповідно до п.11 Постанови Кабінету Міністрів України №1045 від 1 серпня 2006 року «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах» відновна вартість зелених насаджень, розташованих на земельній ділянці сплачується підчас передачі такої ділянки у власність відповідної особи. Відновна вартість зелених насаджень, що належать до комунальної власності, сплачується до відповідного місцевого бюджету.

Відповідно до ст. 125,126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам міст належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, тощо.

Відповідно до інформації Ірпінської міської ради, сплата по відновній вартості зелених насаджень від ОСОБА_1 надійшла в сумі 16 433,28 грн.

Тому, невиконання відповідачем зобов`язання щодо сплати відновної вартості за зелені насадження спричинили недоотримання коштів місцевого бюджету Ірпінської міської ради Київської області. Сума недоотриманих коштів складає 456 315,95 грн.

Відповідно до ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. В даному випадку обов`язок сплатити відновну вартість випливає з п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України №1045 від 1 серпня 2006 року «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 03.04.13 у справі № 6-24цс13 та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.09.14 у справі № 6-24646 св 14.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Вказані обставини, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, у зв`язку з чим рішення є законним та обґрунтованим.

Щодо застосування строків позовної давності, то вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами у справі.

Відповідно до ст. 257 ЦК України строк позовної давності (загальна позовна давність) встановлюється тривалістю у три роки

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, за наслідками виконання постанови міжвідомчої наради від 16.10.2014 «Про стан погашення заборгованості зі сплати податків та інших загальнообов`язкових внесків, платежів до фондів, відновної вартості зелених насаджень, пайової участі на розвиток інфраструктури населеного пункту та орендної плати за землю» було встановлено заборгованість по сплаті відновної вартості зелених насаджень в сумі 456 315,95 грн. у відповідача.

Постановою Верховного Суду України у справі за № 6-2469цс16 від 16.11.2016 надано правову позицію та обґрунтування застосування строків позовної давності, зокрема роз`яснено, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 60 ЦП К України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

У зв`язку з чим, лише у результаті проведення перевірки прокуратурі міста Ірпеня (Ірпінському відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури) стало відомо про наявність у відповідача заборгованості перед бюджетом міської ради.

Враховуючи вказане, посилання відповідача про необхідність застосування строку позовної давності - не має обґрунтованого підтвердження, оскільки при поданні позовної заяви строки не були порушені.

Відповідно до положень статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, підстав для перегляду заочного рішення суду відповідно до положень ч. 1 ст. 288 ЦПК України немає, оскільки обставини, на які посилається відповідач у своїй заяві про перегляд заочного рішення, не мають істотного значення для правильного вирішення справи та відповідачем не надано доказів неявки в судове засідання з поважних причин, на якому було ухвалене заочне рішення.

При цьому, суд не вбачає підстав для поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки відповідно до ч. 2, 3 ст. 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримала рішення суду 25 квітня 2015 року (а.с. 90), а із заявою про перегляд заочного рішення звернулася 15 травня 2015 року (а.с. 115), тобто в межах строку, передбаченого ст. 284 ЦПК України.

При цьому, суд вважає за неможливе здійснити застосування щодо стоку подання заяви про перегляд заочного рішення строку, передбаченого ст. 228 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення судового рішення, оскільки відповідно до ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України в діючій редакції передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 287-289 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі № 757/2287/15-ц за позовом прокурора міста Ірпеня Київської області,в інтересах держави в особі Ірпінської міської ради Київської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О.В.Батрин