Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 175/609/16-ц

провадження № 61-23522св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Дніпровська міська рада, комунальне підприємство «Транспортна інфраструктура» Дніпровської міської ради,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Посунся Н. Є., Баранніка О. П., Пономарь З. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду позовом до Дніпровської міської ради, комунального підприємства «Транспортна інфраструктура Дніпровської міської ради» (далі - КП «Транспортна інфраструктура»), третя особа - ОСОБА_2 , про скасуваннярозпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що він працював на посаді директора

КП «Транспортна інфраструктура». 08 лютого 2016 року його було ознайомлено з розпорядженням Дніпровського міського голови

Філатова Б. А. від 27 січня 2016 року № 2-27/1-рк «Про поновлення

ОСОБА_2 », відповідно до якого на посаді директора вказаного підприємства поновлено ОСОБА_2 на підставі постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року. У зв`язку з цим його звільнено з посади з 21 січня 2016 року на підставі пункту 6 статті 40 КЗпП України, але при цьому відповідно до вимог частини другої статті 40 цього Кодексу йому не було запропоновано іншої вакантної посади. Вважав його звільнення незаконним та безпідставним, проведеним з порушенням його трудових прав, у зв`язку з чим вважав, що його потрібно поновити на посаді директора КП «Транспортна інфраструктура».

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд скасувати розпорядження Дніпровського міського голови Філатова Б. А. від 27 січня 2016 року № 2-27/1рк «Про поновлення ОСОБА_2 »; поновити його на посаді директора КП «Транспортна інфраструктура»; стягнути з

КП «Транспортна інфраструктура» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу; допустити негайне виконання рішення суду у частині поновлення на посаді.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2016 року у складі судді Борисова С. А. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розпорядження голови Дніпровської міської ради Філатова Б. А. є законним, обґрунтованим та таким, що винесено на виконання вимог постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року, що набрала законної сили. Відповідно до вказаної постанови суду визнано противоправним та скасовано розпорядження в. о. міського голови

ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_2 з посади директора

КП «Транспортна інфраструктура» від 16 листопада 2015 року № 1059-ок та поновлено ОСОБА_2 на колишній посаді директора вказаного підприємства, що у цьому випадку виключає можливість задоволення позовних вимог позивача, отже відсутні підставі для поновлення

ОСОБА_1 на посаді.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня

2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним розпорядження Дніпровського міського голови від 27 січня 2016 року № 2-27/1-рк «Про поновлення ОСОБА_2 ». Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора КП «Транспортна інфраструктура». Стягнуто з КП «Транспортна інфраструктура» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі

47 600 грн. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та у частині стягнення середнього заробітку у розмірі щомісячного платежу у розмірі 4 500 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що постанова Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року скасована, а, отже, відсутня підстава, передбачена пунктом 6

статті 40 КЗпП України для звільнення ОСОБА_1 з роботи. Також суд врахував, що трудовий контракт з останнім було укладено до 20 листопада 2020 року, тобто строк його дії не скінчився. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про поновлення позивача на попередній посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Дніпровська міська рада, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою Дніпровської міської ради, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції. Клопотання Дніпровської міської ради про зупинення виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року задоволено частково. Зупинено виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування судового збору до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, КП «Транспортна інфраструктура», третя особа - ОСОБА_2 , про скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу призначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовано обставини справи та ухвалено законне рішення на підставі належних доказів, тому розпорядження голови Дніпровської міської ради Філатова Б. А. є законним, обґрунтованим та таким, що винесено на виконання вимог постанови Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року, що набрала законної сили на момент винесення розпорядження про поновлення на посаді, тому у цьому випадку відсутні підстави для поновлення ОСОБА_1 на посаді. Окрім того, з 28 квітня 2016 року КП «Транспортна інфраструктура» знаходиться в стані припинення.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надійшов

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Розпорядженням Дніпровського міського голови від 06 червня 2012 року

№ 499-рк ОСОБА_2 призначено на посаду директора КП «Транспортна інфраструктура» з 06 червня 2012 року за контрактом, термін дії контракту встановлено до 06 червня 2017 року.

Розпорядженням в. о. міського голови ОСОБА_5 від 16 листопада

2015 року № 1059-ок ОСОБА_2 звільнено з посади директора

КП «Транспортна інфраструктура».

ОСОБА_1 на підставі розпорядження в. о. міського голови

від 18 листопада 2015 року № 1073-рк ОСОБА_5 призначений за контрактом від 20 листопада 2015 року на посаду директора

КП «Транспортна інфраструктура».

15 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Дніпропетровської міської ради, треті особи: КП «Транспортна інфраструктура», відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та легалізації громадських формувань Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання протиправним і скасування розпорядження та поновлення на посаді.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 11 січня 2016 року визнано противоправним та скасовано розпорядження в. о. міського голови ОСОБА_5 про звільнення

ОСОБА_2 з посади директора КП «Транспортна інфраструктура»

від 16 листопада 2015 року № 1059-ок та поновлено ОСОБА_2 на колишній посаді директора вказаного підприємства. На підставі частини сьомої статті 235 КЗпП України допущено негайне виконання постанови суду у частині поновлення ОСОБА_2 на посаді директора

КП «Транспортна інфраструктура».

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду

від 12 квітня 2016 року постанову Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року скасовано, провадження у справі закрито.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Дніпровської міської ради задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до пункту 1 частини першої, частини другої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема, поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що постанова Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року скасована, а, отже, відсутня підстава, передбачена пунктом 6 статті 40 КЗпП України для звільнення ОСОБА_1 з роботи. Також суд правильно врахував, що трудовий контракт з останнім було укладено до 20 листопада 2020 року, тобто строк його дії не скінчився. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про поновлення позивача на попередній посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи касаційної скарги про те, що оспорюване розпорядження винесено на виконання вимог постанови Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська від 11 січня 2016 року є необґрунтованими, оскільки вказана постанова ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2016 року скасована, провадження у справі закрито.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, і на законність рішення суду апеляційної інстанції не впливають.

Отже, рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо поновлення виконання судових рішень

Згідно із частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін, суд касаційної інстанції поновлює їх виконання.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня

2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2016 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування судового збору до закінчення касаційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович