ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Ухвала

06 вересня 2019 року

м. Харків

справа № 644/1230/19

провадження № 22-ц/818/4851/19

Харківській апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Пилипчук Н.П.,

суддів: Колтунової А.І., Маміної О.В,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року по справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в :

Ухловою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 рокупозовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 06 березня 2019 року подала апеляційну скаргу, яка ухвалою суду апеляційної інстанції від 13 березня 2019 року залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

Однак недоліки, встановлені ухвалою суду апеляційної інстанції, усунуті не були, у зв`язку з чим скаргу було визнано неподаною та повернуто ухвалою Харківського апеляційного суду від 07 червня 2019 року.

28 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із аналогічною апеляційною скаргою та з пропуском строку на апеляційне оскарження.

В апеляційній скарзі просить поновити апеляційне провадження, посилаючись на те, що тільки дізналася про відкриття провадження у справі.

При цьому, подана апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Зокрема, частиною 4 ст. 356 ЦПК України визначено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Матеріали справи свідчать про те, що ухвалою Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року було встановлено недоліки поданої апеляційної скарги, зокрема, відсутність доказів сплати судового збору, а також визначено точну суму, яку необхідно сплатити.

Положеннями ч. 3 ст. 185 ЦПК України визначено, що якщо апелянт не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 та ч. 2 ст. 357 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Разом з тим, при повторному зверненні до суду із апеляційної скаргою апелянтом не було надано доказів сплати судового збору, що свідчить про те, що обставини, які стали підставою для її повернення, існувати не перестали.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Згідно ч.ч. 1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Частиною 3 ст.13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, положеннями ч.1 ст.44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Матеріали справи свідчать про те, що з часу подання первісною апеляційної скарги ОСОБА_1 жодним чином не цікавилася рухом поданої апеляційної скарги та стадією розгляду справи. Відповідач не вчинила будь-яких дій, що свідчили б про зацікавленість у розгляді поданої апеляційної скарги.

Таким чином, оскільки обставини, що раніше стали підставою для повернення апеляційної скарги, існувати не перестали, а з матеріалів справи об`єктивно вбачається факт зловживання відповідачем наданими останньому процесуальними правами шляхом повторного звернення до суду з апеляційною скаргою з раніше встановленими недоліками з метою затягування виконання судового рішення, тому апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Апелянту роз`яснюється, що вона не позбавлена можливості звернутися із апеляційною скаргою із одночасним усуненням недоліків, які були вказані в ухвалі Харківського апеляційного суду від 13 березня 2019 року.

Керуючись ст.ст. 44,185,356, 357 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2019 року - повернути апелянту, а справу направити до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді: А.І. Колтунова

О.В. Маміна