Справа № 595/764/19
Провадження №2/595/344/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2019

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Ковалівському Б.В.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача

Бучацької міської ради Лабчинського Г.В.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Бучацької міської ради Тернопільської області та ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення Бучацької міської ради,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року представник позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Бучацької міської ради Тернопільської області та ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування п.2 рішення 17-ї сесії сьомого скликання Бучацької міської ради Тернопільської області від 26 липня 2017 року №976 «Про надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення городництва за адресою АДРЕСА_1 », яким вирішено передбачити укладення договору сервітуту на земельну ділянку, яка відводиться в оренду ОСОБА_3 у відповідності до п.1 даного рішення, між міською радою (як власником земельної ділянки) та ОСОБА_2 на право проїзду через земельну ділянку до присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Відповідачкою ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , в якому вона заперечує позовні вимоги позивачки, оскільки у позовній заяві, не конкретизовано за якою адресою знаходиться земельна ділянка щодо якої виник спір. Адреса про право власності вказана АДРЕСА_2 і разом з цим вказаний кадастровий номер земельної ділянки, що знаходиться за цією ж адресою, а саме :02:004:0069. Площа земельної ділянки вказана 0,0500га. Державний акт на право власності на землю має серію ЯГ №468943.Державний акт на право власності на земельну ділянку, біля якої знаходиться спірна земельна ділянка, має серію ТР № НОМЕР_1 . Площа вказана 0,0992 га і кадастровий номер 020040023. Ділянка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .Таким чином позивачка ОСОБА_3 у своїй позовній заяві посилається на документи, що не мають відношення до цієї земельної ділянки.Щодо проживання самої позивачки, що у її паспорті вказана адреса реєстрації АДРЕСА_1 , за якою вона зареєстрована з 1 грудня 1999 року. Виходячи з цього вона немає жодного відношення до будинковолодіння за адресою по АДРЕСА_1 і не може бути позивачем у даній справі, так як це адреси будинковолодінь, що знаходяться в різних місцях селища цукрового заводу міста Бучача.На сьогоднішній день ОСОБА_3 ще не виробила документи на орендне користування виділеною земельною ділянкою і не може бути позивачем.Позивачка оскаржує рішення за № 976 від 26.07.2017 року сімнадцятої сесії сьомого скликання Бучацької міської ради. В п.1 цього рішення не вказана конкретна адреса будинковолодіння, біля якого їй дається в орендне користування земельна ділянка. В п.1 рішення вказана лиш назва вулиці, а номера немає. Вулиця Бічна Миру має біля десяти номерів,і це може бути біля любого із них.

Представником позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_1 подано відповідь на відзив у справі про визнання недійсним та скасування рішення 17-ї сесії 7-го скликання Бучацької міської ради Тернопільської областівід 26 липня 2017 року №976, в якому вона просить відхилити наведені доводи ОСОБА_2 , оскільки у відзиві ОСОБА_2 зазначила, що позивачка зареєстрована по АДРЕСА_1 з 01 грудня 1999 року, а тому остання не має жодного відношення до будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 і не може бути позивачем у даній справі. Зазначені доводи не ґрунтуються на положеннях законодавства, адже згідно ст.317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, і на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.По-друге, предметом спору у даній справі є п.2 рішення 17-ї сесії 7-го скликання Бучацької міської ради Тернопільської області від 26 липня 2017 року №976 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення городництва за адресою АДРЕСА_1 », яким вирішено передбачити укладення договору сервітуту на земельну ділянку, яка відводиться в оренду ОСОБА_3 у відповідності до п.1 даного рішення, між міською радою (як власником земельної ділянки) та гр. ОСОБА_2 , на право проїзду через земельну ділянку до присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , а не будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 , як помилково вважає відповідачка.Необгрунтованими є доводи відповідачки про те, що у п.1 спірного рішення, яким надано дозвіл гр. ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення городництва в оренду терміном на 7 років орієнтовною площею 0,01 га зарахунок земель ненаданих у власність та постійне користування в межах населеного пункту м.Бучач АДРЕСА_1 , не вказана конкретна адреса будинковолодіння, біля якого надається земельна ділянка, адже по-перше, земельна ділянка про яку йдеться у п.1 рішення, є земельною ділянкою для ведення городництва, а не для будівництва. По-друге, за правилами, визначеними ст.ст.1, 16 Закону України «Про державний земельний кадастр», земельній ділянці присвоюється кадастровий номер - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Поштові адреси земельним ділянкам присвоюються лише землям житлової та громадської забудови.Слід звернути увагу на визнання тієї обставини, що ОСОБА_2 не належить ні житловий будинок, який знаходиться АДРЕСА_3 АДРЕСА_1 , ні земельна ділянка, на якій він розташований.Статтею 98 ЗК України встановлено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Відтак цілком обґрунтованими є доводи позивачки про безпідставність та незаконність прийняття Бучацькою міською радою Тернопільської області п.2 рішення 17-ї сесії сьомого скликання від 26 липня 2017 року №976, яким передбачено укладення договору сервітуту на земельну ділянку, яка відводиться в оренду гр. ОСОБА_3 у відповідності до п.1 даного рішення, між міською радою (як власником земельної ділянки) та гр. ОСОБА_2 на право проїзду через земельну ділянку до присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , так як ОСОБА_2 не являється ані власником, ані землекористувачем присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , і не може вимагати встановлення земельного сервітуту.Крім того, відповідачка не надала жодного доказу того, що вона не має можливості користуватись присадибною земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та не спростувала доводів позивачки про те, що під`їзд до належного ОСОБА_4 житлового будинку та земельної ділянки технічно можливий з трьох сторін.Відповідачка також і не надала доказів наявності будь-якої технічної документації щодо встановлення земельного сервітуту ОСОБА_2 та представлення вказаних документів Бучацькій міській раді.Відповідачка не спростувала належними та допустимими доказами наведені позивачкою у позові факти порушення вимог чинного законодавства при прийнятті спірного рішення.

Відповідачкою ОСОБА_2 подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву ОСОБА_3 , в якому відповідачка зазначає, що відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Позивачкою не подано жодного документу, яким би було підтверджено факт реєстрації спірної земельної ділянки як об`єкта права власності, користування чи оренди, а тому нею не порушено права позивачки, і відповідачкою у даній справі вона не може бути.Спірна земельна ділянка на даний час є комунальною власністю, і позивачем може бути у даному випадку лише Бучацька міська рада.Державні акти на право власності на землю, які додані до справи, вказують на те, що спірна земельна ділянка не входить у площу тієї земельної ділянки, яка вже є власністю позивачки.За адресою, яку вказує позивачка ОСОБА_3 у позовній заяві, проживає ОСОБА_5 , яка є власником будинковолодіння та земельної ділянки, що межує із спірною земельною ділянкою. З цієї причини вона також не може бути відповідачкою у даній справі. Спірна ділянка не межує з земельною ділянкою ОСОБА_5 , тому посилання на дану адресу та визнання її відповідачкою є безпідставним.Спірна земельна ділянка межує з земельною ділянкою, яка виділена їй 26.07.2017року, і нею не захоплено жодної частини цієї спірної земельної ділянки.Більше 21 року спірною земельною ділянкою як заїздом користується ОСОБА_5 Бучацькою міською радою було прийняте рішення за № 28 від 15.04 1997 року, яким земельну ділянку було передано у тимчасове користування ОСОБА_5 , так як ця земельна ділянка була біля підїздних залізничних колій цукрового заводу, то це рішення було погоджене із керівництвом цукрового заводу. Був складений Акт проведення контрольних обмірів та встановлення границь земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 23.01.1997 року. Адміністрація Бучацького цукрового заводу дала дозвіл на переїзд через залізничну колію.З цієї дати, в силу ст.119 ЗК України на правах набувальної давності повинна користуватися спірною земельною ділянкою ОСОБА_5 , в даному випадку порушуються її права.При прийнятті п.2 рішення № 976 від 26.07.2017 року щодо спірної земельної ділянки ОСОБА_3 сесія Бучацької міської ради врахувала те, що даною земельною ділянкою, як заїздом, користується вона та ОСОБА_5 .

В ході підготовчого судового засідання представник позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, просила визнати недійсним та скасувати п.2 рішення 17-ї сесії 7-го скликання Бучацької міської ради Тернопільської області від 26 липня 2017 року №976 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення городництва за адресою АДРЕСА_1 », яким вирішено передбачити укладення договору сервітуту на земельну ділянку, яка відводиться в оренду ОСОБА_3 у відповідності до п.1 даного рішення, між міською радою (як власником земельної ділянки) та гр. ОСОБА_2 , на право проїзду через земельну ділянку до присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_3 підтримала, суду пояснила, що останній на праві приватної власності належать земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:004:0022, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №009635, виданого Бучацькою міськоюрадою 26.04.2005 р., та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0992 га, кадастровий номер :02:004:0023, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №009636, виданого Бучацькою міською радою 26.04.2005 року. В липні 2017 року позивачка звернулася до Бучацької міської ради із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення городництва в оренду терміном на 7 років орієнтовною площею 0,01 га за рахунок земель ненаданих у власність та у постійне користування в межах населеного пункту м.Бучач, АДРЕСА_1 , яка межує із належною позивачці земельною ділянкою площею 0,0992 га кадастровий номер :02:004:0023.Рішенням 17-ї сесії сьомого скликання Бучацької міської ради Тернопільської області від 26 липня 2017 року №976 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення городництва за адресою АДРЕСА_1 » АДРЕСА_4 . надано дозвіл гр. ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення городництва в оренду терміном на 7 років орієнтовною площею 0,01 га за рахунок земель не наданих у власність та постійне користування в межах населеного пункту м.Бучач, АДРЕСА_1 .Крім того п.2. вказаного рішення передбачено укладення договору сервітуту на земельну ділянку, яка відводиться в оренду гр. ОСОБА_3 у відповідності до п.1 даного рішення, між міською радою (як власником земельної ділянки) та гр. ОСОБА_2 на право проїзду через земельну ділянку до присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_4 . Однак міська рада при прийнятті п.2 спірного рішення не встановила обсягу прав особи, яка вимагає встановлення земельного сервітуту і не врахувала того, що обрання саме такого способу проїзду до земельної ділянки та домогосподарства ОСОБА_2 є таким, що суперечить вимогам державних будівельних норм та містобудівної документації, адже здійснюватиметься через залізничну колію. Крім того, міська рада не врахувала обтяжливості обраного нею способу встановлення такого сервітуту для позивачки, оскільки земельна ділянка, яка відводиться їй в оренду орієнтовною площею 0,01 га в АДРЕСА_1 має цільове використання - ведення городництва, а проїзд через її частину унеможливить використання земельної ділянки в цілому.З приводу невідповідності спірного п.2 рішення 17-ї сесії 7-го скликання Бучацької міської ради Тернопільської області від 26 липня 2017 року №976 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення городництва за адресою АДРЕСА_1 » вимогам ст.ст.98,100,101 Земельного кодексу України, ст.ст.401,404 Цивільного кодексу України, позивачка зверталася із заявою до Бучацької міської ради 13 грудня 2017 року. Будь-яких рішень по даній заяві Бучацькою міською радою не прийнято. Згідно листа від 05 жовтня 2018 року №481, Бучацька міська рада повідомила про те, що «... заява від 13.12.2017 щодо приведення до вимог чинного законодавства рішення сесії Бучацької міської ради від 26.07.2017 року №976 розглядалась постійною комісією по земельних питаннях 06.02.2018 року. За результатами розгляду було сформовано проект рішення, який був розглянутий на пленарному засіданні сесії міської ради 08.02.2018. За результатами голосування вказаний проект рішення не набрав необхідної кількості голосів. Будь-яка інформація щодо державної реєстрації договору сервітуту на користь ОСОБА_2 в Бучацькій міській раді відсутні.» Виходячи з спірного рішення, необхідність встановлення сервітуту зводиться до забезпечення відповідачці певного рівня комфорту в користуванні майном, а реальної необхідності, підкріпленої доказами неможливості користування майном, для встановлення сервітуту не наведено. Спірний п.2 рішення 17-ї сесії 7-го скликання Бучацької міської ради Тернопільської області від 26 липня 2017 року №976 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення городництва за адресою АДРЕСА_1 » є незаконним та унеможливить використання земельної ділянки, яка відводиться позивачці в оренду, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник відповідача Бучацької міської ради ОСОБА_6 Г.В. позов не визнав, суду пояснив, що позовні вимоги є необгрунтованими та безпідставними, оскільки рішення 17-ї сесії 7-го скликання Бучацької міської ради Тернопільської області від 26 липня 2017 року №976 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення городництва за адресою АДРЕСА_1 », яким передбачено укладення договору сервітуту на земельну ділянку, яка відводиться в оренду ОСОБА_3 у відповідності до п.1 даного рішення, між міською радою (як власником земельної ділянки) та гр. ОСОБА_2 , на право проїзду через земельну ділянку до присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_4 , прийнято згідно чинного законодавства, а тому підстав для його скасування немає. Врешті-решт цим рішенням тільки передбачено укладення договору сервітуту на земельну ділянку між міською радою (як власником земельної ділянки) та ОСОБА_2 , а це не означає, що такий договір однозначно буде укладений.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги заперечила, суду пояснила, що спірна земельна ділянка на даний час є комунальною власністю, а позивачка ОСОБА_3 не є ані власником ані землекористувачем земельної ділянки в АДРЕСА_1 , а тому її права не порушено.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд прийшов до переконання, що позов безпідставний, а тому в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Рішенням 17-ї сесії сьомого скликання Бучацької міської ради Тернопільської області від 26 липня 2017 року №976 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення городництва за адресою АДРЕСА_1 » АДРЕСА_4 . надано дозвіл гр. ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 7 років для ведення городництва орієнтовною площею 0,01 га за рахунок земель не наданих у власність та постійне користування в межах населеного пункту м.Бучач вул.Бічна АДРЕСА_1 ;п.2. рішення передбачено укладення договору сервітуту на земельну ділянку, яка відводиться в оренду гр. ОСОБА_3 у відповідності до п.1 даного рішення, між міською радою (як власником земельної ділянки) та гр. ОСОБА_2 на право проїзду через земельну ділянку до присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_4 .

Згідно ч.ч.1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Одними із видів земельних сервітутів є право проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху (п. «а, б» ч. 1 ст. 99 ЗК України).

Згідно ч. 1 ст. 100 ЗК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Право земельного сервітуту виникає після його державної реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на земельну ділянку.

Судом встановлено, що рішенням 17-ї сесії сьомого скликання Бучацької міської ради Тернопільської області від 26 липня 2017 року №976 надано дозвіл позивачці ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 7 років та передбачено укладення договору сервітуту на земельну ділянку, яка відводиться в оренду гр. ОСОБА_3 у відповідності до п.1 даного рішення, між міською радою (як власником земельної ділянки) та гр. ОСОБА_2 на право проїзду через земельну ділянку до присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_4 .

Водночас суд встановив, що позивачка не являється власником або користувачем спірної земельної ділянки в розумінні статей 79-1,116,118, 125,126 ЗК України. Таким чином, не можна говорити про юридичне порушення речового права (власності, користування) позивачки, бо таке право у неї не виникло.

Позивачка, в розумінні ст.391 ЦК України, ст.ст.152,158 ЗК України, не наділена правом вимоги про визнання незаконним та скасування рішення щодо укладення договору сервітуту на земельну ділянку, адже не являється ні власником спірної земельної ділянки, ні землекористувачем.

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За встановлених обставин та визначених відповідно до них правовідносин суд вважає недоведеними позивачкою обставини, що у неї виникло право на земельну ділянку та у чому полягає порушення, невизнання або оспорювання її права на земельну ділянку, а тому підстави для захисту прав позивачки відсутні.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,89,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.15,391 ЦК України, ст.ст.152,158 ЗК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до Бучацької міської ради Тернопільської області та ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення Бучацької міської ради - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного тексту рішення 14 листопада 2019 року.

Суддя: В. Б. Федорончук