Справа № 147/873/19
Провадження № 2/151/387/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Моцного В.С.

при секретарі: Бондаренко В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чечельник, Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №147/873/19 за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання : АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення коштів за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 15.12.2018 року він уклав договір позики грошової суми у розмірі 4000 доларів США із ОСОБА_2 . На підтвердження вказаної угоди, відповідачка власноручно склала розписку з якої випливає, що вона взяла у борг 4000 доларів США із зобов`язанням повернути вказану суму до 15.12.2018 року разом із компенсацією за користування грішми в сумі 50 доларів США. Позичені кошти відповідачка у визначені договором позики строки повернула лише частину 1200 доларів США, а іншу частину до цього часу не повернула.

З урахуванням офіційного курсу гривні станом на день звернення до суду 1 (долар США) у відношенні до гривні становить - 26 грн. 00 коп , просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 2850 доларів США, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000.00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, у запропонований судом строк відзив на позов не надала, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було, а тому у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними у справі доказами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що згідно оригіналу розписки від 15.12.2018 року ОСОБА_2 взяла у борг грошові кошти у розмір 4 000 доларів США з зобов`язанням повернути до 15.12.2019 року.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. п. 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

У постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 суд зазначив, що «незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Разом з тим судом встановлено, що згідно обумовлених умов у розписці, ОСОБА_2 зобов`язувалася повернути грошові кошти до 15 грудня 2018 року, взятих на себе зобов`язань не виконала - грошові кошти повернуті лише частина.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

В даному випадку письмова форма договору позики, внаслідок його реального характеру, є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2017 року № 309/3458/14-ц.

Наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявним у позивача оригіналом розписки ОСОБА_2 , яка підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти до 15.12.2018 року.

Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконала, борг в повному обсязі на вимогу позивача не повернула, а тому він підлягає стягненню у примусовому порядку.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, що оскільки позов щодо стягнення коштів за договором позики задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у сумі 768 грн. 40 коп.

Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним були сплачені грошові кошти у вказаному розмірі на професійну правничу допомогу.

Тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000.00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 16, 202, 207, 525, 526, 530, 599, 611, 625, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 274, 280-282 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , картка платника податків НОМЕР_2 , (місце проживання : АДРЕСА_1 ) заборгованість за договором позики у розмірі 2850 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , картка платника податків НОМЕР_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , картка платника податків НОМЕР_2 , (місце проживання : АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя :