УХВАЛА

02 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 280/1529/18

провадження № 61-15843ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 28 травня 2019 року та на постанову Житомирського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 28 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

15 серпня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 28 травня 2019 року та на постанову Житомирського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року, в якій просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» станом на 01 січня 2019 року встановлений прожитковий мінімум у розмірі 1921 грн.

З рішення суду першої інстанції вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування відповідачем шкоди, ціна позову за яким в загальному обсязі становила 60 000,00 грн та яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921*100=192 100).

Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки суди попередніх інстанцій переглянули висновок Верховного Суду, викладений в ухвалі від 08 листопада 2017 року, однак, такі посилання не можуть бути прийняті до уваги Верховним Судом, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій згідно законодавства не наділені повноваженнями переглядати судові рішення суду касаційної інстанції, а скаржником не зазначено, в чому саме полягає розбіжність між висновками, викладеними в оскаржуваних рішеннях, та постановою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, на яку послався ОСОБА_1 . Посилання ОСОБА_1 фактично зводяться до незгоди скаржника з оскаржуваними судовими рішеннями та жодним чином не спростовують того, що висновки судів попередніх інстанцій суперечать чинній правозастосовній практиці в такого роду спорах.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи вищенаведене, скаржник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, а відтак у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 28 травня 2019 року та на постанову Житомирського апеляційного суду від 05 серпня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш