Провадження № 2/522/4323/19
УХВАЛА

10 грудня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси 23.06.2018 року перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя.

Із матеріалів справи вбачається:

- 18.06.2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя;

- ухвалою суду від 23.06.2018 року провадження по справі відкрито та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 31.08.2018 року;

- у судовому засіданні 31.08.2018 року суд протокольно зобов`язав представника відповідача подати до канцелярії суду відзив із відміткою про його вручення іншій стороні, розгляд справи відкладений на 16.10.2018 року;

- 31.08.2018 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позовом ОСОБА_1 ;

- 12.09.2018 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив;

- 12.09.2018 року до суду надійшла заява позивача про зміну предмету позову, згідно якої позовні вимоги були пред`явлені також до ОСОБА_3 та позивач доповнила позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного сумісного майна подружжя позовною вимогою про визнання недійсним договір купівлі-продажу квартири;

- 27.09.2018 року до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив;

- 16.10.2018 року суд протокольно ухвалив прийняти збільшення позовних вимог, подані представником позивача 12.09.2018 року, та залучити як співвідповідача ОСОБА_3 , надав відповідачам час на відзив протягом 15 днів. Розгляд справи відкладено на 26.11.2018 року;

- 02.11.2018 року до суду надійшов від представника ОСОБА_2 відзив на позов;

- 02.11.2018 року також до суду першої інстанції надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на половину автомобіля;

Вказані документи були надіслані до суду першої інстанції представником ОСОБА_2 поштовими відправленнями 30.11.2018 року, що вбачається з оригіналів конвертів (а.с. 153, 160).

- 23.11.2018 року представником позивача було подано відповідь на відзив;

Ухвалою суду від 26.11.2018 року зустрічну позову заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на половину автомобіля залишено без розгляду. Вирішено питання про повернення судового збору

Не погоджуючись із вказаною ухвалою представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 було задоволено частково та ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2018 року скасовано з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про прийняття зустрічного позову (т.1, а.с.204-206).

Після повернення 05.09.2019 року матеріалів цивільної справи до суду першої інстанції розгляд справи було призначено на 28.10.2019 року.

28.10.2019 року за клопотанням представника відповідача Джулая Д.О. розгляд справи було відкладено на 09.12.2019 року.

Ухвалою суду від 09.12.2019р. зустрічний позов ОСОБА_2 було повернуто заявнику.

У судовому засіданні 09.12.2019 року були присутні: представник позивача ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_4 .. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні заявила до суду клопотання про витребування доказів по справі, а саме просила витребувати від Головного управління державної фіскальної служби України в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) податкові розрахунки сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого із них податку в період із 01.01.2015 року по 04.08.2018 року стосовно громадянина України ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Подане клопотання обґрунтувала з посиланням на те, що відповідач ОСОБА_3 у відзиві на позов вказувала, що спірну квартиру вона придбала за власні кошти у розмірі 1 222 779,00 грн., на підтвердження чого надала до суду копію платіжного доручення №8975 від 03.08.2018 року. Між тим сторона позивача вважає, що дана обставина фактично не відповідає дійсності, оскільки відповідачка власних доходів на джерел походження коштів не мала; не займалась підприємницькою діяльністю, не має корпоративних прав у юридичних особах. Отже, вважає, що дані обставини мають бути підтвердженні належним чином.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову із тих підстав, що дані обставини не стосуються предмету доказування, та кошти могли бути позичені відповідачкою або ж утриманні нею в подарунок.

Вирішуючи дане питання суд виходить із наступного.

У відповідності до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ч.1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (Рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», від 23 червня 1993 року, заява № 12952/87, п. 63).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав. При цьому, важливим є встановлення оптимального співвідношення активності сторін та активності суду.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому, у разі неможливості самостійно надати докази, учасник справи вправі заявити відповідне клопотання про витребування доказів у відповідності до ст. 84 ЦПК України. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребує відповідні докази, що встановлено ч.3 ст. 84 ЦПК України.

Суд вбачає, що предметом спору є поділ спільного сумісного майна подружжя, зокрема квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль марки Honda Accord, державний номер НОМЕР_2 , 2003 року випуску та автомобіль марки Honda Civic, державний номер НОМЕР_3 , 2006 року випуску.

Після відкриття провадження у справі спірна квартири була відчужена за договором купівлі-продажу серії 1883 від 04.08.2018 року на користь ОСОБА_3 , з урахуванням чого стороною позивача 12.09.2018 року було подано заяву про зміну предмету позову та доповнено вимогою щодо визнання недійсним вказаного договору купівлі-продажу квартири від 04.08.2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Ланіною В.І., реєстровий №1883.

Зважаючи на доводи представника позивача та заявлені позовні вимоги, суд вважає, що відомості, які представник Позивача просить витребувати стосуються предмету спору, та є такими, що необхідні суду для з`ясування всіх обставин справи, а тому клопотання задовольняє.

Керуючись ст.ст.12, 13, 43, 49, 71, 81, 84, 89, 189, 197-198, 247, 258, 260, 268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача про витребування доказів задовольнити.

Витребувати у Головного управління державної фіскальної служби України в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) податкові розрахунки сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого із них податку в період із 01.01.2015 року по 04.08.2018 року стосовно громадянина України ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати виконавця надати інформацію до Приморського районного суду м. Одеси до «30» січня 2020 року.

У разі неможливості надати вищевказану інформацію повідомити про це Приморський районний суд м. Одеси із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Попередити виконавців ухвали, що у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Повний текст ухвали суду виготовлено 10.12.2019 року.

Суддя Л.В. Домусчі