Справа № 522/9223/19
Провадження № 2/522/6044/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Стогнієнко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» філії «Інфоксводоканал» про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що позивач мешкає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до договору водопостачання та водовідведення ОСОБА_1 отримувала водопостачання від ТОВ « Інфокс» Філія « Інфоксводоканал».

Нарахування здійснювалось за показаннями водолічильників, які позивачем оплачувались.

11.12.2018 року була припинена подача води у весь будинок, у тому числі в квартиру позивача.

Водопостачання було відновлено у квартиру позивача лише 28.02.2019 року. Позивач по справі людина похилого віку, мешкає сама, їй доводилось приносити воду з бювету або з вулиці, у зв`язку із чим їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 50 000 грн.

Наведені вище обставини стали підставою для звернення суду із даним позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивачем не зазначено у чому полягали моральні страждання.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1 є власником 3/25 частин домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 а на підставі договору дарування від 18.12.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 5-2018.

Відповідно договору на водопостачання та водовідведення від 01.10.2014 року № 21188/1-630 вона отримувала водопостачання від ТОВ «Інфокс» Філія «Інфоксводоканал».

Нарахування здійснювалися за показниками водо лічильника.

У позивача заборгованість за користування послугами водопостачання відсутня.

11 грудня 2018 року була припинена (обрізана) подача води у весь будинок, у тому числі, і в квартиру позивача. Також, раніше були встановлені заглушки на дві каналізаційні труби.

З даного факту позивач неодноразово зверталась до відповідача із вимогами відновлення водопостачання у її квартиру, що підтверджується заявами, наявними в матеріалах справи.

В матеріалах справи наявні відповіді на вищезазначені звернення в яких зазначено, що припинення роботи з водопостачання та водовідведення було здійснено в результаті того, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутня проектно-технічна документація та наявна заборгованість в розмірі 937, 33 грн.

Подача води була відновлена 28.02.2019 року.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 2 статті 5 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідальність за неналежне виконання договору споживачем ,виконавець має право обмежити (припинити) надання відповідної комунальної послуги її споживачу незалежно від обраної моделі організації договірних відносин у разі непогашення в повному обсязі заборгованості за спожиті комунальні послуги протягом 30 днів з дня отримання споживачем попередження від виконавця. Таке попередження надсилається споживачу не раніше наступного робочого дня після спливу граничного строку оплати комунальної послуги, визначеного законодавством та/або договором про надання відповідної комунальної послуги.

В матеріалах справи відсутні відомості про направлення позивачу повідомлень.

З листа ТОВ « ІНФОКС» Філії « Інфоксводоканал» від 09.01.2019 року вбачається, що за адресою місця проживання позивача відкрито три особових рахунки, зокрема на особовому рахунку ОСОБА_3 , існує заборгованість у розмірі 13 820,56 грн., оскільки у всі три споживачі знаходяться на одному вводі та проектно-технічна документація на різні вводи у своє домоволодіння відсутнє споживачі були відключені від постачання води.

Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого жалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 з змінами та доповненнями.

Стаття 47 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» Підприємства питного водопостачання та централізованого водовідведення, заподіяна споживачеві моральна (немайнова) шкода, що є порушенням його законних прав, відшкодовується підприємством питного водопостачання та/або централізованого водовідведення у порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, зокрема п. 4 вказаної постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Постановою передбачено, що оскільки відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, то необхідно з`ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, надавши оцінку зібраним по справі доказам, які свідчать про характер, обсяг та тривалість страждань, яких зазнав позивач у зв`язку із завданою шкодою, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, та інші негативні впливи, її немайнові втрати, суд вважає, що на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень.

Відповідно до ч.2 ст. 138 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 15,16, 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» філії «Інфоксводоканал» про стягнення моральної шкоди,- задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» філії «Інфоксводоканал» ( ) на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» філії «Інфоксводоканал» ( ) на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 384,20 грн.

В задоволенні решти вимог- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 18.11.2019 ргоку.

Суддя: Р.Д. Абухін

12.11.19