КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 вересня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 369/9301/18

Головуючий у першій інстанції - Пінкевич Н.С.

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13446/2019

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, ОСОБА_3 , треті особи: Координаційний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Київській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2018 року вказаний позов задоволено частково. Визнано звільнення ОСОБА_1 незаконним та скасовано наказ директора Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 02 липня 2018 року №01-25/24-К про звільнення з посади головного спеціаліста відділу представництва Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу представництва державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, починаючи з 02 липня 2018 року. Стягнуто з державної організації Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на користь ОСОБА_1 18 400,00 грн. компенсації за час вимушеного прогулу та 2 000,00 грн. компенсації за завдану моральну шкоду. У решті позовних вимог відмовлено (т. 2 а.с. 195-196, 197-202).

Не погодившись з рішенням районного суду, 04 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою (т. 3 а.с. 56, 57-61).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2018 року визнано неподаною та повернуто заявнику (т. 3 а.с. 99-100).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 серпня 2019 року ухвалу Київського апеляційного суду від 01 березня 2019 року скасовано, справу передано до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження (т. 3 а.с. 240-243).

06 вересня 2019 року зазначена справа отримана Київським апеляційним судом та 11 вересня 2019 року передана судді-доповідачу.

Згідно з вимогами ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Отже, апелянтом пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, безпосередньо в апеляційній скарзі апелянт порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та зазначив, що отримав копію повного тексту судового рішення 03 січня 2019 року, тому звертаючись 04 лютого 2019 року з апеляційного скаргою дотримався вимог п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Отримання апелянтом копії повного тексту оскаржуваного рішення підтверджується розпискою, яка міститься на внутрішній стороні обкладинки справи тому 2, тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Проте апеляційна скарга на рішення суду підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 356 ЦПК України апеляційна скарга подається у письмовій формі та підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. Крім того, відповідно до пункту 1 частини 4 до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Проте, у матеріалах справи міститься копія апеляційної скарги ОСОБА_1 , заміть оригіналу апеляційної скарги з підписом особи, яка її подала, та копія квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги, замість оригіналу, що не може бути належним доказом сплати судового збору.

Щодо розміру судового збору який підлягає сплаті за подачу апеляційної скарги.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

За змістом ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Положення ст. 235 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (із змінами), до структури заробітної плати віднесені, у тому числі, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством.

Отже, вимога про оплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є спором про оплату праці.

Таким чином, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» апелянт звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі щодо вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Разом з тим, ОСОБА_1 у позовній заяві також просив стягнути з Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги 250 000,00 грн. моральної шкоди.

Згідно з висновком Верховного Суду, який викладений у постанові від 28 листопада 2018 року у справі №761/11472/15-ц, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі, тому оплачується судовим збором.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (пункт 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» (Shishkovv. Russia).

Згідно ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додається, зокрема, документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Оскільки позивач просив стягнути 250 000 грн. відшкодування моральної шкоди, а рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2018 року стягнуто 2 000 грн., позивач оскаржує рішення в частині відмови в стягненні 248 000 грн. грошової компенсації моральної шкоди, за подачу апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 3720 грн. (248 000,00 грн. * 1%*150%).

Таким чином, за подання даної апеляційної скарги передбачена сплата судового збору у розмірі 3 720 грн. на реквізити Київського апеляційного суду:

Отримувач коштів УК у Солом.р-ні/Соломян.р-н

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача 0024

Код класифікації доходів бюджету22030101

Призначення платежу*;101; реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом (ПІБ позивача), Київський апеляційний суд (назва суду, де розглядається).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Оригінал квитанції (платіжного доручення) з підписом відповідального виконавця банку і печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення або документи, які підтверджують право апелянта бути звільненим від сплати судового збору відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» має бути направлено до Київського апеляційного суду.

З огляду на викладене, апелянту необхідно подати до Київського апеляційного суду оригінал апеляційної скарги разом з її копіями відповідно до кількості учасників у справи, а також оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 3 720 грн., який буде відповідати вищевказаним нормам закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без руху для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 грудня 2018 року - залишити без руху та надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали.

Попередити апелянта, що у разі невиконання вказаних вимог суду та неподання доказів їх виконання до Київського апеляційного суду у встановлений строк, апеляційну скаргу може бути визнано неподаною та повернуто її апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець