Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Юдіній О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Можливість» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до договору кредиту №283 від 20.06.2014 року ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 3000,00грн. на строк 12 місяців з 20.06.2014 року по 20.06.2015 року зі сплатою 42,34% річних за користування кредитом. Однак, у порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим, станом на 17.10.2017 року заборгованість за договором кредиту складає 34963,45грн. На підставі цього КС «Можливість» вимушений звернутися до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту у розмірі 34963,45грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 17.11.2017 року задоволено позов Кредитної спілки «Можливість» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту та з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , на користь Кредитної спілки «Можливість» () стягнуто заборгованість за договором кредиту №283 від 20.06.2014 року у розмірі 34963,45грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн.

Ухвалою Іллічівського районного суду м Маріуполя від 14.03.2019 року скасовано заочне рішення суду від 17.11.2017 року та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник позивача Крохмальова Л.П. в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, не визнає позовні вимоги в частині нарахування процентів, вважає їх безпідставними, оскільки нарахування відсотків не відповідає умовам кредитного договору. Відповідно до п.3.1 кредитного договору № 283 від 20 червня 2014 року плата за користування кредитом (проценти) становить 42,34% річних від початкової виданої суми кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту. Нарахування процентів за цим договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно), кількість днів у році приймається за 365 (366). Аналіз розрахунку заборгованості, який є доказом позивача у справі, показав наступне: з 20 липня 2014 року відповідач припинив сплачувати проценти за користування кредитом, станом на 20 червня 2014 року був відсутній залишок по відсоткам. Просить суд звернути увагу на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) про припинення нарахування процентів у випадках спливу визначеного договором строку кредитування або пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів. Так, строк дії кредитного договору № 283 від 20 червня 2014 року закінчився 20 червня 2015 року. Таким чином, відповідач вважає нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору № 283 від 20 червня 2014 року, тобто після 20 червня 2015 року незаконним. У зв`язку з тим, що відповідач припинив сплату процентів за вищезазначеним кредитним договором з 20 липня 2014 року, а строк дії договору закінчився 20 червня 2015 року, то вимога позивача про стягнення процентів, які були нараховані вже після закінчення строку дії договору, є незаконною. Зазначила, що кредитною спілкою була незаконно підвищена процента ставка в односторонньому порядку. Збільшення розміру процентної ставки до 365%, що передбачено кредитним договором за своєю правовою природою є фактично штрафною санкцією, тому застосовується у разі несвоєчасного надходження (прострочення планового платежу). Представник відповідача розрахував розмір відсотків відповідно до формули, якою користуються банки і кредитні спілки України при розрахунку заборгованості за процентами згідно відсотковим ставкам, передбаченим кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованість по відсоткам в період з 21 липня 2014 року по 20 червня 2015 року складає 1075,15 грн.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 625 та ст. 1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та у разі невиконання ним обов`язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів.

Встановлено, що 20.06.2014 року між КС «Можливість» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №283, на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. на строк 12 місяців зі сплатою 42,34 % річних за користування кредитом.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що укладені між сторонами кредитний договір № 283 від 20 червня 2014 року відповідає вимогам закону, зобов`язання по договорам з повернення кредиту відповідачем у встановлений строк не виконаний, тому основна суми заборгованості в розмірі 2775,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Із розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 17.10.2017 року заборгованість за договором кредиту складає 34963,45грн., яка складається з суми основного боргу 2775,00грн., відсотків 109,45грн. та додаткових відсотків 32079,00грн.

Перевіряючи законність підвищення позивачем процентної ставки за користування кредитом суд виходить з наступного.

За правилами ст. 549 ЦК України Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу зазначеної статті пенею ж є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов`язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, а й від часу такого невиконання.

Тобто, пеня є видом відповідальності за різні порушення зобов`язань боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зі змісту ст. 1056-1 ЦК України вбачається, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника (ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України).

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, плата за користування кредитом (проценти) становить 42,34% (що складає 0,116% (відсотків) за кожний день користування кредитом) від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне сило календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту.

Процентна ставка, рівень якої зафіксований на весь строк дії договору і не підлягає переоцінці є фіксованою.

Процентна ставка, рівень якої підлягає періодичній переоцінці залежно від зміни базової ставки є змінюваною.

У п. 3.7 кредитного договору визначено, що за будь-яких умов, у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення, цей кредит має визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 365% річних від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом.

Тобто, підвищена процентна ставка, в розумінні п. 3.7 кредитного договору, виступає санкцією за неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором та відноситься до неустойки, що не є платою за користування кредитними коштами.

Згідно з п.8.1 кредитного договору внесення змін до Договору здійснюється шляхом підписання Сторонами додаткових договорів.

Враховуючи вищевикладене, позивачем неправомірно змінено проценту ставку і така зміна не є підвищенням процентів в односторонньому порядку, а є неустойкою.

Дослідивши надані позивачем розрахунки заборгованості за відсотками за вищевказаними кредитними договорами, з урахуванням наявних у них протиріч, суд вважає необхідним провести власний розрахунок заборгованості за відсотками за користування кредитним коштами за наступною формулою: «Тіло кредиту*Процентна ставка/100/Кількість днів у році*Кількість днів, за які здійснюється нарахування».

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у п. 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи позицію Верховного Суду України, викладену у п. 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, суд вважає, що нарахування позивачем відсотків за кредитним договором 283 від 20 червня 2014 року після закінчення строку надання кредиту, тобто після 20 червня 2015 року, є безпідставним, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором № 283 від 20 червня 2014 року, враховуючи позицію Верховного Суду України, викладену у п. 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, суд вважає необхідним стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам у період з початку припинення сплати відповідачем нарахованих сум до дати закінчення строку надання кредиту, тобто з 21 липня 2014 року по 21 червня 2015 року в розмірі 1075,15 грн., виходячи з наступного розрахунку:

- з 21 липня 2014 року по 21 червня 2015 року (334 дня): 2775*42,34/100/365*334 = 1075,15 грн.

Враховуючи вищевикладене, підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2775 грн. та заборгованість по відсоткам у розмірі 1075,15 грн., загалом у розмірі 3850,грн.

Однак як вбачається з інформаційної довідки наданої Кредитною спілкою «Можливість», по виконавчому листу №264/5193/17 від 17.11.2017 року, ОСОБА_1 були проведені відшкодування Кальміуським ВДВС міста Маріуполя ГТУЮ, а саме: 20.11.2018 - 333,35 грн., 11.01.2019 р - 1409,21 грн.; 22.01.2019 - 1768,03 грн.; 19.02.2019 - 1343,70 грн. Що загалом складає 4854,29 грн.

З урахуванням того, що Кальміуським ВДВС міста Маріуполь з ОСОБА_1 проведені відшкодування по виконавчому листу №264/5193/17 за кредитним договором №283 від 20 червня 2014 у розмірі 4854,29 грн., тому відсутня заборгованість по вказаному кредитному договору та позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 638, 640, 1052, 1054 ЦК України ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Кредитної спілки «Можливість» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення буде виготовлений 12 вересня 2019 року.

Суддя: Н. В. Литвиненко