Номер провадження: 22-ц/813/3886/19
Головуючий у першій інстанції Бойчук А. Ю.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/16736/18

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Віцько А.І.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,за апеляційною скаргою адвоката Стороженко Ольги Петрівни - представника ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Бойчука А.Ю. о 15 годині 04 хвилині 18 грудня 2018 року,

встановив:

У вересні 2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис №3171 від 27.02.2018 р. таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 17 серпня 2018 р. приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. виніс Постанову № 2581 «Про відкриття виконавчого провадження» на виконання виконавчого напису №3171, а також Постанову про арешт майна боржника, якою наклав арешт на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначив, що загальна сума заборгованості за кредитними зобов`язаннями в нього перед ПАТ «Укрсоцбанк» є спірною, розрахунки не підтверджені жодними доказами, також посилається на довідку про відсутність заборгованості датовану 2016 роком (а. с. 2 - 10).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу було надано всі документи, передбачені Переліком, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку. Позивачем не надано інформації, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором. Посилання позивача на дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання, а лише окремою підставою, для зупинення примусових дій Держаних або приватних виконавців. Вказаний Закон України є тимчасовим, та надає лише проміжок у часі, коли кредитор не має права звертати стягнення на предмет іпотеки, заборони, щодо отримання виконавчих документів (а. с. 86 - 88).

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції не встановив у повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності, внаслідок чого було ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, неодноразове призначення справи до розгляду, баланс інтересів сторін у вирішені спору, освідомленість учасників справи про її розгляд, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів не погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів невірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов неправильного вищезазначеного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .. Висновки суду не відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. 88 Закону України «Про нотаріат», Глава 6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 р.) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

Судом встановлено, що 12 листопада 2007 р. між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено Договір кредиту № 2007/24-24/209, згідно умов якого йому було надано в тимчасове користування грошові кошти в сумі 100 000.00 доларів США зі сплатою 13,5% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 11.11.2022 р., на умовах визначених Договором кредиту.

У забезпечення виконання його зобов`язань за Договором Кредиту було укладено Договір Поруки № 03-24/789 від 12.11.2007 р. з Поручителем ОСОБА_2 , яка, згідно з п. 1.1. Договору Поруки зобов`язалася відповідати перед ПАТ «Укрсоцбанк» в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 , зокрема, за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених Договором кредиту.

Окрім того, 12 листопада 2007 р. було укладено Іпотечний договір №812 між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 , (Іпотекодавець), а також ОСОБА_2 , яка виступила майновим поручителем за Іпотечним договором. Даним Іпотечним договором було досягнуто домовленості про те, що Іпотекодавці ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) передають в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення основного зобов`язання наступне нерухоме майно: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 74,0 метрів квадратних, житловою площею 51,0 метрів квадратних, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить Іпотекодавцям на праві приватної власності. Вартість даної квартири за згодою сторін було зазначено в розмірі 635000 грн., що в еквіваленті на момент підписання договору становило 125742,57 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України на дату укладення Договору.

Відповідно до Договору про внесення змін № 1 від 21.09. 2012 р. до Договору кредиту, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», було досягнуто домовленості про рефінансування заборгованості, переведення валюти кредиту з доларів США в національну валюту гривню, встановивши відсоткову ставку починаючи з 21.09.2012 р. по 31.08.2022 р. в розмірі 9,9 відсотків річних, починаючи з 01.09.2022 р. - плаваючу (змінну) відсоткову ставку, про зміну графіку погашення кредиту та про зміну кінцевого терміну повернення заборгованості, а саме до 20.09.2026 р..

27 лютого 2018 р. Чуловський В.А. , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу вчинив виконавчий напис №3171, яким звернув стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Власниками даного нерухомого майна на підставі Договору міни від 28.04.2006 р. є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно до ст. 87, ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та глави 6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 р., для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №1172 29 червня 1999 р. затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Зокрема, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Положеннями глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 р. визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172 (п.3.1, п.3.2 Порядку).

Як було встановлено судом першої інстанції, 12 листопада 2007 р. між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено Договір кредиту № 2007/24-24/209, згідно умов якого йому було надано в тимчасове користування грошові кошти в сумі 100 000.00 доларів США зі сплатою 13,5% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 11.11.2022 р., на умовах визначених Договором кредиту. Як встановлено судами позивач не погоджується із вказаною сумою у виконавчому написі заборгованістю не погоджується та вважає її спірною, оскільки після надсилання письмової вимоги, він здійснював погашення заборгованості, а тому вважає, що нотаріус не пересвідчився у безспірності заявленої заборгованості.

Одним із доводів позовної заяви та апеляційної скарги є те, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, в суді розглядався спір по суті щодо розміру вказаної заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк», а отже виконавчий напис вчинено всупереч вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

У даному випадку, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення апеляційним судом встановлено, що на момент вчинення державним нотаріусом Чуловським В.А. вищенаведеного виконавчого напису (27.02.2018 р.) в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала справа №522/24460/17 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення вищевказаної заборгованості. Отже, доводи позовної заяви та апеляційної скарги щодо недодержання вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» під час вчинення спірного виконавчого напису є обґрунтованими.

За правилами ч 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач визнає обставини на які позивач посилається як на доказ недотримання ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а саме відповідач визнає те, що на момент вчинення державним нотаріусом Чуловським В.А. вищенаведеного виконавчого напису (27.02.2018 р.) в провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси дійсно перебувала вищевказана справа №522/24460/17 (а. с. 40 - 41).

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції невірно мотивовано оскаржуване рішення тим, що позивачем не доведено тих обставин, що на час вчинення спірного виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором.

Таким чином, апеляційна скарга адвоката Стороженко О.П. - представника ОСОБА_1 є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову за вищевказаного обґрунтування.

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України необхідно здійснити перерозподіл судових витрат - стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» судові витрати у розмірі - 1 762 грн. за подання Непевним С.Г . вищенаведеної апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Стороженко Ольги Петрівни - представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2018 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис виданий 27 лютого 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстровано в реєстрі за № 3171, про звернення стягнення на квартиру, загальною площею - 74,0 кв. м., житловою площею - 51,0 кв. м., що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 , власником якої є - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Здійснити перерозподіл судових витрат.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (, м. Київ, вул. Ковпака, 29) в дохід держависудовий збір у сумі - 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 10 вересня 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе