Постанова

Іменем України

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 717/1874/13-ц

провадження № 61-27918св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холявчук Анатолій Іванович,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Родовід Банк» Шевченка Андрія Миколайовича на ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 02 серпня 2017 року у складі судді Телешмана О. В. та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 09 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю., Одинака О. О.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Холявчука А. І. (далі - головний державний виконавець Холявчук А. І.), в якій просило визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Холявчука А. І. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 21 червня 2017 року та скасувати зазначену постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скарга мотивована тим, що державним виконавцем не здійснено усіх необхідних заходів, передбачених статтями 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо виконання рішення Кельменецького суду Чернівецької області від 12 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 18 516, 44 грн та судового збору у розмірі 185, 16 грн, незаконно та передчасно винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 21 червня 2017 року за виконавчим провадженням № 50750800.

Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 02 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 09 листопада 2017 року, у задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що головним державним виконавцем Холявчуком А. І. виконано всі необхідні дії для виконання виконавчого листа, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У листопаді 2017 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Родовід Банк» Шевченко А. М. звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 02 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 09 листопада 2017 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що головний державний виконавець не дотримався вимог визначених статтями 10,18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не вжив належних заходів щодо розшуку майна боржника та дійшов передчасного висновку щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній цивільній справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судами встановлено, що 12 вересня 2013 року Кельменецьким районним судом Чернівецької області ухвалено рішення у цивільній справі №717/1874/13-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18 516,44 грн та 185,16 грн судового збору.

02 жовтня 2013 року на підставі цього рішення ПАТ «Родовід Банк» отримало виконавчий лист про стягнення заборгованості за кредитним договором та про стягнення судового збору.

ПАТ «РодовідБанк» звернулося до Кельменецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, відповідно до якого було відкрито виконавче провадження №50750800 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та щодо стягнення судового збору.

27 червня 2017 року ПАТ «Родовід Банк» отримало постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 21 червня 2017 року за виконавчим провадженням № 50750800, яка винесена головним державним виконавцем Холявчуком А. І.

З матеріалів виконавчого провадження №50750800 вбачається, що державним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника було надіслано запити до установ, що здійснюють реєстрацію прав громадян на рухоме та нерухоме майно.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого за боржником ОСОБА_1 нерухоме майно не значиться (а.с. 139).

08 червня 2016 року, 22 червня 2016 року, а також 08 червня 2017 року головним державним виконавцем було здійснено виїзди по місцю проживання боржника, в с. Грушівці, Кельменецького району Чернівецької області і встановлено, що ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживає, на теперішній час перебуває за кордоном і майна, на яке можливо було б звернути стягнення для подальшої реалізації, у боржника не виявлено, про що складено акти державного виконавця від 08 червня 2016 року, 22 червня 2016 року та 08 червня 2017 року (а.с.48, 57 ).

Із довідок Грушовецької сільської ради Кельменецького району від 20 червня 2016 року №415 та від 03 травня 2017 року № 305 боржник в селі Грушівці зареєстрована, але не проживає.

Із наявних у справі відповідей, наданих управліннями АТ «Ощадбанк», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ КБ «Приватбанк», вбачається, що у боржника рахунки, на які можливо накласти арешт, відсутні.

Відповідно до відповіді від 28 березня 2017 року № Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб та номери рахунків відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками-юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, інформація стосовно боржника відсутня (а.с.50).

З відповіді Пенсійного фонду України від 27 березня 2017 року № про осіб - боржників, які отримують пенсію, та осіб - боржників, які працюють за трудовими цивільно-правовими договорами, вбачається, що відомості про боржника ОСОБА_1 відсутні (а.с.41).

03 березня 2017 року старшим державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідну заборону було внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (індексний номер витягу 34128122 від 03 березня 2017 року та Державного реєстру речових прав на рухоме майна, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 40).

Головним державним виконавцем повторно направлялись запити до Грушовецької сільської ради Кельменецького району, регіонального сервісного центру у Чернівецькій області, відділу Держземагенства у Кельменецькому районі Чернівецької області, Державної інспекції сільського господарства у Чернівецькій області, а також до управлінь АТ «Ощадбанк», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ КБ «Приватбанк» для виявлення майна боржника (а.с. 46-49).

Відповідно до отриманих з цих установ відповідей майна та коштів, на яке може бути звернено стягнення, у боржника не виявлено.

У статті 383 ЦПК України 2004 року передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Суди попередніх інстанцій встановили, що дії головного державного виконавця Холявчука А. І. щодо виконання виконавчого листа № 717/1874/13-ц, виданого 02 жовтня 2013 року, відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та не порушують законних прав та інтересів стягувача, який відповідно до частини п`ятої статті 37 цього Закону не позбавлений права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про відмову у задоволенні скарги ПАТ «Родовід Банк» на дії головного державного виконавця Холявчука А. І. відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки, а також до незгоди з мотивами, з яких суд виходив, відмовляючи у задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За наслідками розгляду касаційної скарги встановлено, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Отже, відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, оскільки відсутні підстави для скасування судових рішень.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Родовід Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 листопада 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 09 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний