ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року

м. Харків

Справа №643/16296/19

Провадження № 22-ц/818/5522/19

Категорія: про встановлення факту,

що має юридичне значення

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

заінтересована особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глушко Олена Володимирівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2019 року у складі судді Поліщук Т.В., -

встановив:

04 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася у суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 не проживала постійно із спадкодавцем на день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з частини квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є вона ОСОБА_1 та дочка спадкодавця від попереднього його шлюбу - ОСОБА_4 , 1961 року народження, яка зареєстрована за тим ж адресом.

У встановлений законом строк за її, ОСОБА_1 заявою приватний нотаріус ХМНО Глушко О.В. відкрила спадкову справу.

ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталася.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2019 року у відкритті провадження відмовлено з посиланням на частину 4 статті 315 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2019 року і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження та продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу суду є такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що ухвала суду є передчасною, адже матеріали справи не містять однозначних відомостей про наявність між заявником та іншими особами спору про право, що висновок суду про наявність спору про право є передчасним.

У відзиві на апеляційну скаргу заінтересована особа приватний нотаріус ХМНО Глушко О.В. зазначає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, висновок суду про існування спору про право спадкування за законом, є передчасним, оскільки судом не досліджені та не надана оцінка всім доказам по справі.

Вказує, що за заявою дружини померлого ОСОБА_3 ОСОБА_1 у встановлений законом 6 місячний строк заведена спадкова справа, ні яких інших заяв стосовно прийняття або відмови від прийняття спадщини не надходило.

Зазначає, що ОСОБА_1 просила встановити факт того, що ОСОБА_2 саме на день смерті ОСОБА_3 з ним не проживала, а в описовій частині наданого ОСОБА_1 заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 08.08.2019 року вказано, що дочка померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 фактично не проживала зі спадкодавцем з 2008 року, тобто без конкретизації факту її непроживання зі спадкодавцем на день його смерті.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, вказуючи, що приватний нотаріус Глушко О.В. а ні в усній, а ні в письмовій формі не відмовляла їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, однак таке рішення, про яке вона вказує в поданій до суду в жовтні 2019 року заяві про встановлення факту, їй потрібне для того, щоб отримати у нотаріуса свідоцтво про право на все спадкове майно, а не його частину, щоб бути єдиним власником усієї квартири, а не частини з урахуванням невизначеного інтересу іншого спадкоємця ОСОБА_2 , яка із заявою про прийняття спадщини чи відмовою від спадщини до нотаріуса не зверталася.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Садовський М.М. апеляційну скаргу також підтримав і просив задовольнити, вказуючи, що інтереси ОСОБА_1 при складанні позовної заяви і розгляду цивільної справи №643/774/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, представляв не він, а інший адвокат, який припустився помилки при формулюванні позовних вимог, не зазначивши необхідності встановлення факту не проживання ОСОБА_2 в квартирі разом зі спадкодавцем на день його смерті, а тому цей недолік бажають усунути шляхом встановлення відповідного факту в межах цієї справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення про відмову у відкритті провадження суд виходив з тих обставин, що дана справа не підлягає розгляду в порядку окремого провадження оскільки існує спір про право.

З такими висновками колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Так, відповідно до вимог частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом частини 7 статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорених прав.

Окреме провадження, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 цієї статті, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, встановлення факту постійного не проживання ОСОБА_2 - дочки померлого ОСОБА_3 разом із спадкодавцем, необхідно заявнику для набуття нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Як зазначає заявник, відповідно до довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 12.10.2018 в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані вона та донька ОСОБА_2 .. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 08.08.2019 по справі № 643/774/19 ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_2 . Зазначеним рішенням встановлено факт того, що ОСОБА_2 не проживає за цією адресою з 2008 року.(а.с.25) .

Відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом ВСУ в п. 23 Постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини, за правилами ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ч. 1 ст. 1268 ЦК України.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені у ст. 1272 ЦК України. За загальним правилом, яке передбачене ч. 1 цієї статті, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, положення ч. ч. 2, 3 цієї статті допускають можливість прийняття спадщини особами, які пропустили строк для прийняття подання відповідної заяви. Зокрема, така можливість існує у випадку надання відповідної письмової згоди спадкоємцями, які прийняли спадщину, або за рішенням суду, яке ухвалено за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали даної справи свідчать про те, що у даних правовідносинах існує спір про право, оскільки спадкування відбувається за законом, де спадкоємцем, окрім заявника, є також і ОСОБА_2 , яка за законом має право на встановлення додаткового строку для прийняття спадщини і втрата нею такого права у передбаченому законом порядку не встановлена, а відтак, зважуючи на вказану ОСОБА_1 та її представником мету звернення до суду із заявою про встановлення факту, маються ознаки наявності спору про право.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ця справа не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку,що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення,а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Так як апеляційна скарга залишається без задоволення, то судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2019 року залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина