У х в а л а

14 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 438/169/16-ц

провадження № 61-22840св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю.,

Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_2 про відмову від касаційної скарги та закриття касаційного провадження у справі

№ 438/169/16-ц, за його касаційною скаргою на рішенняАпеляційного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року у складі колегії суддів:

Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., Шумської Н. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про реальний розподіл нерухомого майна.

Позовна заява мотивована тим, що вони є власниками майна, яке перебуває у спільній частковій власності та правовий статус якого обмежує їх права щодо володіння, користування та розпорядження ним, оскільки відповідач - ОСОБА_3 , не погоджується на укладення договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, то позивачі вважають, що їхні права порушені та підлягають захисту шляхом задоволення позову.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 23 червня

2016 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про реальний розподіл нерухомого майна задоволено частково.

Виділено у власність ОСОБА_1 . наступні об`єкти нерухомого майна, що знаходиться у АДРЕСА_1 , а саме: будівлю цеху машинної обробки площею 988,7 кв. м, позначену на плані літерою «Є-1» вартістю 997 000,00 грн та будівлю побутових приміщень цеху машинної обробки площею 284,2 кв. м, позначену на плані літерою «Ж-2» вартістю 301 780,00 грн.

Виділено у власність ОСОБА_2 наступні об`єкти нерухомого майна, що знаходиться у АДРЕСА_1 , а саме: будівлю компресорної площею 76,1 кв. м, позначеної на плані літерою «Г-1» вартістю 126 410,00 грн, будівлю ремонтно-механічної майстерні площею

765,0 кв. м позначеної на плані літерою «Д-1» вартістю 1 195 090,00 грн, будівлю складально-оздоблювального цеху площею 1633,0 кв. м, позначену на плані літерою «А-1» вартістю 2 451 620,00 грн, будівлю адміністративного комплексу площею 634,9 кв. м, позначену на плані літерою «А-2» вартістю 1 079 620,00 грн та будівлю прохідної й магазину площею 108,7 кв. м, позначеної на плані літерою «Б-» вартістю 190 120 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що договорами купівлі-продажу часток комплексу ОСОБА_1 передано у володіння та користування наступні об`єкти нерухомого майна, що знаходиться у АДРЕСА_1 , а саме: будівлю цеху машинної обробки площею 988,7 кв. м, позначену на плані літерою «Є-1» та будівлю побутових приміщень цеху машинної обробки площею 284,2 кв. м, позначену на плані літерою «Ж-2», ОСОБА_2 передано у володіння та користування наступні об`єкти нерухомого майна, що знаходиться у АДРЕСА_1 , а саме: будівлю компресорної площею 76,1 кв. м, позначеної на плані літерою «Г-1», будівлю ремонтно-механічної майстерні площею 765,0 кв. м позначеної на плані літерою «Д-1», будівлю складально-оздоблювального цеху площею 1633,0 кв. м, позначену на плані літерою «А-1», будівлю адміністративного комплексу площею 634,9 кв. м, позначену на плані літерою «А-2» та будівлю прохідної й магазину площею 108,7 кв. м, позначеної на плані літерою «Б», а відповідач ОСОБА_3 не погоджується на укладення договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Фірмана Б. І. від

21 березня 2016 року № 63/01-16, чим фактично оспорює право власності позивачів на нерухоме майно, тому можливо провести виділ частки із майна у натурі відповідно до частки кожного із співвласників з урахуванням умов вищезазначених договорів, визнати права власності позивачів на майно, припинивши право спільної часткової власності на нього. Також вказано, що не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині виділення у власність ОСОБА_3 його частки нерухомого майна, оскільки відповідно до статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково, рішення суду першої інстанції від 23 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про реальний розподіл нерухомого майна відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що рішенням суду першої інстанції було в натурі поділено майновий комплекс, який знаходиться у

АДРЕСА_1 , який належав ЗАТ «Діброва», а відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 вересня 2003 року виданого виконавчим комітетом Бориславської міської ради, цей комплекс належить ЗАТ «Діброва» на праві колективної власності та складається з ряду об`єктів, серед яких є будівля котельні 1-Е, 240 , 8 кв. м , власником якої є апелянт ОСОБА_4 , однак ділячи вказане нерухоме майно не вирішив питання про залучення останнього як співвідповідача у справі. Оскільки справу судом першої інстанції було розглянуто при неповному з`ясувані всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спірних правовідносин у справі, то оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу з Бориславського міського суду Львівської області.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу № 438/169/16 передано до Верховного Суду.

Короткий зміст заяви про відмову від касаційної скарги

У вересні 2018 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_2 про відмову від його касаційної скарги, поданої на рішення Апеляційного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року.

У заяві про відмову від касаційної скарги ОСОБА_2 , посилаючись на частину четверту статті 398 ЦПК України просив прийняти його відмову від касаційної скарги та закрити касаційне провадження на рішення Апеляційного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року, оскільки учасники цієї справи вже здійснили реальний розподіл спірного майна.

Враховуючи вимоги вказаної заяви та правові наслідки у разі її задоволення, листом Верховного Суду заявника було повідомлено про необхідність надання суду касаційної інстанції нотаріально посвідченої заяви про відмову від касаційної скарги.

17 травня 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду нотаріально посвідчену заяву про його відмову від касаційної скарги на рішення Апеляційного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи заяви ОСОБА_2 та його нотаріально посвідченої заяви про відмову від касаційної скарги, Верховний Суд дійшов такого висновку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги.

Згідно з частиною четвертою статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

У частині п`ятій статті 398 ЦПК України зазначено, що у разі закриття касаційного провадження у зв`язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Ураховуючи те, що заява ОСОБА_2 про відмову від касаційної скарги подана до закінчення касаційного провадження, то вона підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

При цьому заявнику було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті

398 ЦПК України у разі закриття касаційного провадження, у зв`язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення, повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

Крім того, відмова від касаційної скарги не порушує законні права або охоронювані законом інтереси інших осіб.

Висновки за результатом розгляду клопотання

Враховуючи встановлені обставини і вимоги процесуального закону, Верховний Суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 про відмову від касаційної скарги підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

Керуючись статтями 396, 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про відмову від касаційної скарги на рішення Апеляційного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року задовольнити.

Прийняти відмову від касаційної скарги та закрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ,ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про реальний розподіл нерухомого майна, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Львівської області від 09 грудня 2016 року.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко