Постанова

Іменем України

14 листопада 2019 року

м. Київ

справа №691/1250/15-ц

провадження № 61-23382св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Остапчук Т.В., та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року, постановлену у складі колегії суддів Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , і з урахуванням уточнень в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 та 22 жовтня 2015 року в с. Вязівок Городищенського району Черкаської області були розповсюджені листівки з відомостями, які ображають та принижують його честь і гідність та шкодять його діловій репутації. Листівки були розповсюджені в період виборчого процесу до органів місцевого самоврядування та мало на меті дискредитації його, як кандидата в депутати до обласної ради Черкаської області.

В момент розповсюдження листівок, 22 жовтня 2015 року, були затримані три особи жителі м. Черкас. На затриманих було складено адміністративні протоколи за поширення передвиборчої агітації без даних про тираж, відповідального за випуск, та місце виготовлення листівок. Затримані особи пояснили, що листівки для розповсюдження їм надав ОСОБА_2 .

В поширених листівках написано, що він не цурається вбивством, крадій, отруює людей, та записані інші образливі відомості. Відомості в листівках не відповідають дійсності, а також являються образливими по своїй суті. Від усвідомлення того, що відповідач розповсюдивши відомості, які неправдиві та образливі для позивача, він перенервував, був поганий настрій, який так і не покращився, потребує більше часу для організації свого повсякденного життя, оскільки в думках вимушений відволікатися на розповсюджені неправдиві та образливі відомості.

Враховуючи викладене, позивач остаточно просив суд визнати розповсюджені ОСОБА_2 відомості, які не відповідають дійсності, порушенням честі та гідності ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_2 50 000 грн заподіяної моральної шкоди та судові витрати (а.с.3-4, 19, 39-41).

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення (а.с.128, 130-131).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року залишено без змін (а.с.161-164).

Судові рішення мотивовані тим, що матеріали справи не містять і судом не встановлено доказів створення чи поширення недостовірної інформації стосовно позивача ОСОБА_1 саме відповідачем ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Скаржник просив суд оскаржувані судові рішення скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У січні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року та на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу з Печерського районного суду м. Києва.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу № 691/1250/15-ц передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами розгляд справи проведено не об`єктивно та упереджено.

Судами проігноровано клопотання представника позивача про допит свідків та клопотання про витребування матеріалів адміністративної справи про притягнення до відповідальності осіб, які поширювали листівки з неправдивою інформацією відносно відповідача.

Судами безпідставно допущено до участі у справі представника відповідача без належних повноважень.

Відзив ОСОБА_2 на касаційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої та апеляційної інстанції прийняті без порушень норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що в період виборчого процесу до органів місцевого самоврядування, 22 жовтня 2015 року в с. Вязівок Городищенського району Черкаської області були розповсюджені листівки, в яких вказано, що ОСОБА_3 крадій, не цурається вбивством, отруює людей, та записані інші образливі відомості. Вказані листівки не містять відомостей про їх автора, особу (установу), яка здійснювала друк, не зазначений тираж (а.с.7-9).

22 жовтня 2015 року під час розповсюдження листівок були затримані жителі м. Черкас ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на яких було складено адміністративні протоколи за поширення передвиборчої агітації без даних про тираж, відповідального за випуск та місце виготовлення листівок (а.с.10-12).

Відомостей про звернення ОСОБА_1 із позовом до осіб, які поширили вказану інформацію немає і таких вимог в даному провадженні позивач не заявляв.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що матеріали справи не містять і судом не встановлено доказів створення чи поширення недостовірної інформації стосовно позивача ОСОБА_1 саме відповідачем ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої та апеляційної інстанції з огляду на наступне.

При розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.

Так, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права, а на відповідача покладено обов`язок спростувати недостовірність цієї інформації.

Судами було встановлено, що в період виборчого процесу до органів місцевого самоврядування, 22 жовтня 2015 року в с. Вязівок Городищенського району Черкаської області були розповсюджені листівки, в яких вказано, що ОСОБА_3 крадій, не цурається вбивством, отруює людей, та записані інші образливі відомості. Вказані листівки не містять відомостей про їх автора, особу (установу), яка здійснювала друк, не зазначений тираж.

Позивач у позовній заяві зазначав, що ОСОБА_2 створював листівки з неправдивою інформацією відносно ОСОБА_1 та надав для розповсюдження вказані листівки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

Судами встановлено, що матеріали справи не містять і судом не встановлено доказів створення чи поширення недостовірної інформації стосовно позивача ОСОБА_1 саме відповідачем ОСОБА_2 .

Таким чином, позивачем не доведено факт поширення вказаної інформації ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суди дійшли до правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 висунуті ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Доводи касаційної скарги відносно того, що судами було проігноровано клопотання представника позивача про допит свідків та клопотання про витребування матеріалів адміністративної справ про притягнення до відповідальності осіб, які поширювали листівки з неправдивою інформацією відносно відповідача не знайшло свого підтвердження з огляду на наступне.

В судовому засіданні, яке відбулось 03 серпня 2016 року представником позивача було заявлено клопотання про виклик свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та витребування матеріалів адміністративних справ відносно вказаних осіб з Городищенського районного суду Черкаської області та Соснівського районного суду м. Черкаси.

Судом вказані клопотання вирішені не були у зв`язку з їх неналежним оформленням, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 05 жовтня 2016 року.

В судовому засіданні, яке відбулось 05 жовтня 2016 року, представник позивача заявив лише одне клопотання про долучення до матеріалів справи копії постанов у справах № 712/12587/15-п та 712/12591/15-ц, які були роздруковані з Єдиного державного реєстру судових рішень з зашифрованими ПІБ учасників справи.

Представник позивача клопотань про допит свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та витребування матеріалів адміністративних справ відносно вказаних осіб з Городищенського районного суду Черкаської області та Соснівського районного суду м. Черкаси більше не заявляв та погодився про закінчення розгляду справи по суті.

Доводи касаційної скарги відносно того, що судами безпідставно допущено до участі у справі представника відповідача без належних повноважень не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до статті 412 ЦПК України вказане порушення норм процесуального права не призвело до ухвалення незаконного судового рішення по справі.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги про те, що судами розгляд справи було проведено не об`єктивно та упереджено не знайшли свого підтвердження, оскільки судами було дотримано принцип змагальності сторін та сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених законодавством.

Висновки Верховного Суду за результатом розгляду касаційних скарг

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів та не дають підстав вважати, що судами було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко