КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 753/1327/18 Головуючий у 1 інстанції: Колесник О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Желепи О.В., Кулікової С.В.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 15 липня 2019 року у складі судді Колесника О.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод батьку у спілкуванні з дітьми, встановлення порядку участі у вихованні дітей батьком, -

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що від 02 червня 2006 року до 27 вересня 2017 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначав, що протягом всього подружнього життя він багато працював, а діти та дружина були на його повному утриманні. Також він повністю забезпечував всім необхідним своїх дітей та відповідачку. Вказане підтверджується тим, що відповідачка довгий час ніде не працювала.

Зазначав, що виховував дітей та проводив з ними та дружиною весь час відпусток та вихідні дні, але їхні відносини стали погіршуватися і постійні сварки та конфлікти призвели до залишення місця проживання сім`ї і виїзду його до іншого помешкання.

Сторони остаточно розійшлись, але він (позивач) ніколи не залишав дітей і постійно наголошував про активну участь у їх вихованні, але відповідачка перешкоджала йому виконувати свої батьківські обов`язки. У телефонних розмовах відповідачка глузує з нього, заперечуючи його прагненням бачитись з дітьми, налаштовує їх проти батька, надаючи їм неправдиву перекручену інформацію про нього. Син спочатку охоче спілкувався з ним (батьком), але з часом почав задавати питання щодо обставин, які не були і не могли бути між ними, а потім став уникати з ним зустрічей. Знаючи неврівноважений характер колишньої дружини, позивач впевнений, що саме вона причетна до негативного формування свідомості дітей щодо їх батька. Також відповідачка неодноразово зверталася до різних державних установ з викладенням неправдивих фактів щодо нього (позивача) з метою створення проблем або і звільнення його з роботи. Перед новорічними святами він приїхав до дітей з подарунками, але відповідачка перешкодила їхньому побаченню. Те ж саме сталося і на Різдвяні свята, тому всі придбані речі чекають слушного моменту, коли батько зможе передати їх своїм дітям.

За таких обставин просив зобов`язати відповідачку не чинити його, як позивачу, перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, встановити йому , як батьку малолітніх дітей, способи участі у побаченні, спілкуванні та вихованні дітей: бачитись з дітьми кожний понеділок від 17-00 годин до 20-00 годин та/або кожну середу від 17-00 годин до 20-00 годин без присутності матері дітей; забирати дітей до свого місця проживання від 17-00 годин п`ятниці до 20-00 годин суботи з періодичністю в першу та третю п`ятниці кожного місяця; у літній період протягом 3 тижнів в межах від 1.06. до 31.08. забирати дітей на канікули з правом поїздки з дітьми до батьків позивача у місто Старокостянтинів Хмельницької області та в інші регіони України з метою оздоровлення та відпочинку дітей; 1 раз на рік протягом 3 тижнів здійснювати подорож з метою відпочинку і оздоровлення за межі території України за попереднім узгодженням з матір`ю дитини.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 15 липня 2019 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні його малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено графік побачень та спілкування ОСОБА_2 зі своїми малолітніми дітьми: сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дня вступу рішення в законну силу:

- кожну середу кожного місяця щорічно від 17-00 годин до 20-00 годин без присутності матері дітей ОСОБА_1 В решті вимог відмовлено;

- забирати та супроводжувати дітей до свого місця проживання від 17-00 годин першої та третьої п`ятниці до 20-00 годин першої та третьої суботи відповідно кожного місяця щорічно;

- від 01.06. до 31.08. щорічно протягом трьох тижнів брати дітей на канікули з правом виїзду до Хмельницької області м. Старокостянтинів та в інші регіони України з метою оздоровлення та відпочинку дітей;

- один раз на рік протягом трьох тижнів здійснювати подорож з дітьми з метою їх відпочинку та оздоровлення за межі території України за попереднім узгодженням дати та періоду такої подорожу з матір`ю дітей ОСОБА_1

Зобов`язано ОСОБА_2 забезпечити та дотримуватись режиму харчування, розвитку та відпочинку дітей, не допускати протиправних дій та негативних розмов відносно матері дітей ОСОБА_1

Зобов`язано ОСОБА_1 не допускати протиправних дій та негативних розмов відносно батька дітей ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 660 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 1 409 грн. 60 коп. судового збору, а всього - 12 069 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до якого у задоволенні позову відмовити. Також ставиться питання про розподіл судових витрат.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із зібраних матеріалів справи, висновку служби у справах дітей Дарницької у місті Києві держаної адміністрації, ст.159 СК України та положень ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а також правил ч.ч.1, 2 ст.8 Закону України „Про охорону дитинства".

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Як вбачається з ч.2 ст.3 Конвенції «Про права дитини», прийнятої резолюцією №44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 5 цієї Конвенції наголошує, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

За частиною 3 ст.9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Частина 2 ст.14 цієї Конвенції передбачає, що держави-учасниці поважають права та обов`язки батьків і у відповідних випадках законних опікунів керувати дитиною в здійсненні її права методом, що відповідає здібностям дитини, які розвиваються.

Згідно з ч.1 ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Всі громадяни, суб`єкти права, є вільні і рівні у своїх правах, які є невідчужуваними та непорушними, а також є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за будь-якими ознаками, включають і стать особи. Вказані гарантії відносяться і до сімейних правовідносин.

Згідно з ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті зазначає, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до змісту положень ч.3 ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 02.09.2006 року уклали між собою шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стані Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №505 (а.с.9).

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13, 14).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27.09.2017 року шлюб між сторонами було розірвано і рішення вступило в законну силу 03.11.2017 року (а.с.10-12).

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 30.07.2018 року було вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання спільних дітей сторін в розмірі 1/3 частини з усіх його доходів щомісяця, а також аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини з усіх його доходів щомісяця до досягнення ОСОБА_5 4-х річного віку. За змістом вказаних вище двох судових рішень сторони не проживали разом та не вели спільне господарство від лютого 2017 року. Позивач надавав певну матеріальну допомогу на утримання дітей (а.с.11, 44-48, 46-47).

Як вбачається з довідки - розрахунку заборгованості за аліментами за період від 05.07.2017 року до 01.03.2019 року за №57262104/20, складеної 10.04.2019 року Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, заборгованість за аліментами відсутня, а переплата по аліментах станом на 01.03.2019 року склала 5 491 грн. (а.с.98-99).

Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частина 3 цієї ж статті наголошує, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як встановлено судом та вбачається з висновку служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про визначення участі батька у вихованні дітей та з пояснень представника 3-ї особи ОСОБА_6 , ОСОБА_1 на неодноразові запрошення служби та Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дарницького району м. Києва не відреагувала, на проведення оцінки потреб щодо здатності матері виконувати батьківські обов`язки по вихованню дітей та догляду за ними не погодилася і не надала працівникам служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації можливості обстежити умови проживання дітей.

Як регламентує ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За правилами ч.ч.1, 2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобов`язати відповідачку не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні та вихованні його малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визначив спосіб участі позивача у вихованні своїх дітей.

За змістом висновку служби у справах дітей Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про визначення участі батька ОСОБА_2 у вихованні дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , 15.02.2014 року, від 19.04.2019 року №101-3570/03 рекомендовано встановити наступний графік побачення батька з дітьми: щодо сина ОСОБА_3 - щопонеділка та щосереди від 17-00 годин до 20-00 годин з урахуванням думки дитини; - перша та третя субота місяця від 10-00 години до 18-00 години з урахуванням думки дитини; - у літній період протягом 3 тижнів за домовленістю між батьками з урахуванням думки дитини. Щодо доньки ОСОБА_4 - щопонеділка та щосереди від 17-00 годин до 20-00 годин; - перша та третя субота місяця від 10-00 години до 18-00 години; - у літній період протягом 3 тижнів за домовленістю між батьками (а.с.144-145).

На підставі зібраних у судовому засіданні доказів суд прийшов до вірного висновку про встановлення графіку побачень та спілкування ОСОБА_2 зі своїми малолітніми дітьми: кожну середу кожного місяця щорічно від 17-00 годин до 20-00 годин без присутності матері дітей ОСОБА_1 , а в решті вимог відмовити, оскільки суд прийняв до уваги вік обох дітей (12 та 5 повних років на день винесення рішення), які повністю обходять самі свої потреби, їх завантаженість у позашкільний час, а також беззаперечне та обов`язкове право батька бачитись зі своїми дітьми, яке є непорушним. Суд не прийняв до уваги, крім стану здоров`я, думку дітей, як зазначено у висновку, враховуючи малолітній вік кожного із них, можливий вплив сторонніх осіб на їхню думку, підпорядкування такому впливу, відсутність повноцінного сформованого бачення сімейних відносин, їх місце проживання саме з матір`ю, яка висловила свою думку у судовому засіданні про побачення дітей з батьком саме у її присутності, а також з метою уникнення в майбутньому можливих конфліктних ситуацій під час побачень, які мають часові обмеження. Також забирати та супроводжувати дітей до свого місця проживання від 17-00 годин першої та третьої п`ятниці до 20-00 годин першої та третьої суботи відповідно кожного місяця щорічно, враховуючи місце проживання позивача в АДРЕСА_1 , де створені всі необхідні та належні умови для проживання дітей сторін, що є правом батька на прояв піклування та турботи за своїх дітей протягом більш тривалого часу. Від 01 червня до 31 серпня щорічно протягом трьох тижнів брати дітей на канікули з правом виїзду до м. Старокостянтинів Хмельницької області та в інші регіони України з метою оздоровлення та відпочинку дітей, з урахуванням проживання у м. Старокостянтинів Хмельницької області батьків позивача, які є одночасно дідом і бабою для дітей позивача, які також мають право на побачення зі своїми онуками, а також один раз на рік протягом трьох тижнів здійснювати подорож з дітьми з метою їх відпочинку та оздоровлення за межі території України за попереднім узгодженням дати та періоду такої подорожі з матір`ю дітей ОСОБА_1 з метою уникнення можливих спорів щодо одночасного придбання на один і той же час чи один і той же період путівок на виїзд за кордон дітей з матір`ю та батьком.

Призначаючи вказаний спосіб участі батька у вихованні дітей суд в обов`язковому порядку з урахуванням віку дітей вважав необхідним зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити та дотримуватися режиму харчування, розвитку та відпочинку дітей, не допускати протиправних дій та негативних розмов відносно матері дітей ОСОБА_1 , а також одночасно зобов`язати ОСОБА_1 не допускати протиправних дій та негативних розмов відносно батька дітей ОСОБА_2 .

В порядку ст.137 ЦПК України при задоволенні фактично всіх позовних вимог з урахуванням участі у даній справі представника позивача ОСОБА_7 з відповідача на користь позивача підлягало до стягнення 10 660 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягало також стягненню 1 409 грн. 60 коп. судового збору (по 704 грн. 80 коп. за кожну позовну вимогу), сплачені останнім при зверненні до суду з даним позовом, що підтверджено документально (а.с.1, 21).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що хоча у рішенні зазначено про часткове задоволення позову, фактично задоволено всі позовні вимоги.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 15 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: