Справа № 448/1030/17 Головуючий у 1 інстанції: Торська І.В.
Провадження № 22-ц/811/612/19 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар: Фейір К.О.

З участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 448/1030/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 27 грудня 2018 року у справі за позовом Міського комунального підприємства «Житловик» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

в с т а н о в и в:

21.08.2017 року МКП «Житловик» звернулося в суд із позовом в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь МКП «Житловик» заборгованість за надання житлово-комунальних послуг в сумі 5 779,08 грн.

В судовому засіданні 27.12.2018 року представниками позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій останні змінюють предмет позову та просять ,крім первісних вимог, стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 698,05 грн. яка виникла за період з грудня 2016 року по вересень 2018рік, однак судом відмовлено в прийняті вищевказаної заяви, оскільки така подана в порушення вимог ч.3 ст. 49 ЦПК України.

Оскаржуваними рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь МКП «Житловик» заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 4784,17 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь МКП «Житловик» судовий збір в сумі 1324,54 грн.

Стягнуто з МКП «Житловик» в дохід державного бюджету України судовий збір в сумі 911,00 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі зазначає, що у неї відсутній борг перед позивачем, оскільки про його стягнення були видані судові накази, які за її заявами були скасовані. З врахуванням того, що позивач не оскаржував ухвал про скасування судових наказів заборгованість відсутня. Зазначає, що суд взяв до уваги як доказ акти виконаних робіт по ремонту під`їздів, однак вважає такі неналежними доказами, оскільки вони не містять сум, які були затрачені. Стверджує, що вона оплачує за надані послуги, а саме :вивіз сміття, прибирання під`їзду (1 раз в тиждень), освітлення під`їзду, а інші послуги їм не надаються. Зазначає, що договір про реструктуризацію боргу її змусили підписати тим, що не видавали довідку про склад сім`ї , яка потрібна для оформлення субсидії. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове справедливе рішення.

Відповідно до ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою ЛКП «Житловик» № 671 від 12.06.2017 року.

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Мостиської міської ради №152 від 31.05.2011 року будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі і утриманні МКП «Житловик».

За змістом ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно, позивач надає послуги з утримання майна, що перебуває на його балансі, в тому числі щодо житлового будинку та квартири у якій проживає відповідач ОСОБА_2 .

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 20 ч.3 п.5 Закону прописано обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Такому праву споживача відповідає ст.68 Житлового кодексу України у якій зазначено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що письмовий Договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами відсутній, але надання послуг із сторони позивача виконується, а відповідач частково оплачує такі, однак відсутність письмового договору не є підставою для звільнення споживача послуг від оплати таких, що узгоджується з позицією Верховного Суду України у справах, на які суд першої інстанції належно посилається.

Із долучених до матеріалів справи актів виконаних робіт, актів використаної електричної енергії, з накладних встановлено, що мешканцям будинку АДРЕСА_2 надаються житлово-комунальні послуги (а.с. 48-52, 54-80).

Із Анкети опитування мешканців будинку АДРЕСА_2 , серед яких є підпис відповідача по справі ОСОБА_2 , підтверджено, що позивачем Мостиським МКП «Житловик» за останні 10 років надаються послуги по обслуговуванню прибудинкової території, прибирання сходових кліток під`їзду, вивіз сміття, послуги електрика і коменяра ( а.с. 63,117).

Відтак, доводи апелянта про надання позивачем послуг не в повній мірі спростовуються підписом самої ж відповідачки на Заяві-Анкеті.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягнув суму заборгованості за отримані відповідачем, але не повністю оплачені житлово-комунальні послуги в сумі 4 784, 17 грн. за період з 01.01.2008 року по 01. 12.2016 року.

Даних про спростування розрахунків відповідачем не надано.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що судом були скасовані Накази про стягнення сум заборгованості за житлово-комунальні послуги, не є підставою для відмови позивачу у їх не стягненні, оскільки позивач з цих же підстав звернувся в суд у позовному провадженні.

За змістом ст.12 ч.1 п.1, 4, ст. 81 ч.1,6 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, у суду відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 27 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 листопада 2019 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк