Справа №635/8032/19
Провадження № 2/635/3384/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року селище Покотилівка Харківського району

Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

секретар Зуєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

позивач подала до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 674960,00 гривень, з яких сума заборгованості за договором позики в розмірі 286000,00 гривень; сума процентів за користування грошовими коштами в розмірі 102960,00 гривень; сума штрафу за порушення зобов`язань за договором позики в розмірі 286000,00 гривень

Також позивач подала суду заяву та просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі спадкового договору від 10 листопада 2010 року, серія та номер: 2169.

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 27 липня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 286000,00 гривень на строк до 01 листопада 2019 року. 19 серпня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладеного договір про відступлення права вимоги за договором позики від 27 липня 2019 року. Станом на 21 жовтня 2019 року відповідач не сплачував проценти за користування грошовими коштами за період з 27 вересня 2019 року до 27 жовтня 2019 року у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 102960,00 гривень. Крім того, відповідно до п. 9.3 договору позики від 27 липня 2019 року у разі порушення будь-якого зобов`язання за вказаним договором позичальник зобов`язався сплатити на користь позикодавця штраф у розмірі 100% від суми позики , тобто сума штрафу за порушення термінів сплати відсотків за грошовими коштами становить 286000,00 гривень. Таким чином, загальна сума боргу відповідача перед позивачем складає 674960,0 гривень. На даний час, відповідач ухиляється від спілкування, на телефонні дзвінки не відповідає та може вжити заходи до ухилення ід виконання своїх обов`язків за договором позики, шляхом продажу, належної йому нерухомого майна, що зробить неможливим виконання рішення суду. Також, позивачу стало відомо, що 11 серпня 2019 року відповідач уклав у письмовій формі договір про виконання комплексу інформаційно-консультативних послуг при продажі об`єкту нерухомості № АДРЕСА_2 / АДРЕСА_3 /11, відповідно до умов якого останній доручив співробітникам ТОВ «Харківське бюро нерухомості» здійснити пошук покупця для укладення договору купівлі-продажу належної йому квартири АДРЕСА_1 . За даними витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 183522300 від 03 жовтня 2019 року, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 . Вказане беззаперечно свідчить про намір відповідача здійснити продаж нерухомого майна з метою ухилення від виконання зобов`язань за договором позики від 27 липня 2019 року. Запобігти можливому ускладненню виконання майбутнього рішення суду можливо лише шляхом заборони відчуження квартири, яка належить відповідачу на весь час судового розгляду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема заборона вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу кожного відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч, 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи, що позивач звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики в загальному розмірі 674960,00 гривень, відповідач як власник майна може на власний розсуд розпорядитися таким майном, внаслідок чого виконання рішення суду може бути істотно ускладнено або неможливим, тому суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову та заборонити відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі спадкового договору від 10 листопада 2010 року, серія та номер: 2169, при цьому, на думку суду вказана міра є співмірною із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149,150 ЦПК України, суд:

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі спадкового договору від 10 листопада 2010 року, серія та номер: 2169.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо така скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2019 року.

Суддя О.М. Пілюгіна