ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3000/19 Справа № 216/2109/17 Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони справи :

позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні апеляційну позивача Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2018 року, ухваленого суддею Бутенко М.В. у м. Кривому Розі,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (яке під час розгляду справи змінило назву на акціонерне товариство - надалі АТ««Укрсоцбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В мотивування заявлених позовних вимог зазначив, що 29.06.2006 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № 120/06-КВ/024, за умовами якого останній отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 14 000,00 дол. США зі сплатою відсотків 13% річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за укладеним кредитним договором, між АТ«Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладений Договори поруки № 120/06-КП/024 від 29.06.2006 року. Згідно умов договору поруки, ОСОБА_2 зобов`язалась відповідати перед позивачем за виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань, у повному обсязі, що виникли з кредитного договору. Відповідальність відповідачів є солідарною. Відповідач ОСОБА_1 , зобов`язання за Кредитним договором, своєчасно не виконує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 23.03.2017 року складається з: - заборгованість за кредитом 6 746,00 дол. США; - заборгованість по процентам 2 874,03 дол. США, яку позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів та судові витрати.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2018 року позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариство "Укрсоцбанк", заборгованість по відсоткам за кредитним договором №120/06/-КВ/024 від 29.06.2006 року, яка становить 591,09 дол. США, що еквівалентно 15675,71грн., судовий збір в сумі 800 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник відповідача АТ«Укрсоцбанк» Грицай В.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства ставить питання про скасування рішення суду в частині в якій відмовлено АТ«Укрсоцбанк» в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про їх задоволення. В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що умовами укладеного договору передбачено строк його дії до 28 червня 2021 року, зі сплатою щомісячних платежів, тому висновок суду про пропуск позивачем строку позовної давності є помилковим. Судом невірно встановлений останній платіж боржника, як 15.11.2011., що спростовується розрахунок заборгованості в якому міститься дата останнього платежу 20 березня 2014 року по кредиту та 22 квітня 2014 року по відсоткам.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді- доповідача, Каймашникова О.В., представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що 29.06.2006 року між сторонами по справі укладений кредитний договір № 120/06/КВ/024, за умовами якого, ОСОБА_1 отримав кредитні кошти, в іноземній валюті, у розмірі 14000,00 дол. США., під 13,0% річних, зі строком повернення кредиту 28.06.2021 року (а.с. 5-6).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між АТ«Укрсоцбанк» та Каймашниковою Радою Семенівною укладений Договори поруки № 120/06-КП/024 від 29.06.2006 року (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 76).

Всупереч умов кредитного договору, відповідач не здійснює щомісячних платежів для погашення кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання, станом на 23.03.2017 року заборгованість складається з: - заборгованість за кредитом 6 746,00 дол. США; - заборгованість по процентам 2874,03 дол. США.

Задовольняючи частково позовні вимогиАТ «Укрсоцбанк» суд першої інстанції дійшов висновку, що останній платіж боржником зроблений 15 листопада 2011 року, а до суду позивач звернувся 04 травня 2017 року, тобто поза межами строку позовної давності. Стягуючи з відповідача на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за відсотками в межах одного року, за період з 19 вересня 2013 року по 22 квітня 2014 р., суд першої інстанції керувався положенням ст.258 ЦК України.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Між сторонами виникли правовідносини, щодо виконання відповідачами, як боржником та поручителем, умов укладеного кредитного договору № 1539ДИ009К від 19 травня 2006 року.

Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).

Як видно зі змісту кредитного договору, сторони встановили строк дії договору повернення кредитних коштів до 28 червня 2021 року, так і строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів (п.п.1.1,1.1.2,2.4) (а.с.5-6).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав, відповідно до п.1.5. договору кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок позичальника/, що спростовує доводи апеляційної скарги представника відповідача про безгрошовість укладеного кредитного договору.

Як передбачено ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець маж право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав, з огляду на наступне.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Оскільки укладений договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Як видно п.1.1. умов укладеного договору сторони погодили графік погашення основної заборгованості до 20 числа кожного місяця (а.с.5).

Порядок погашення відсотків, урегульовано п.2.4.1 договору, який передбачає, що сплата процентів здійснюється у валюті кредиту на відповідний рахунок десятого числа місяця наступного за тим, в якому нараховано проценти (а.с.5).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, в якому містяться відомості про щомісячне погашення відповідачем кредиту видно, що останній платіж з погашення відсотків позичальником проведений 22 квітня 2014 року на суму 9,11 та 102,64 дол.США (а.с.16). Останнє повернення щомісячного платежу по кредиту проведено позичальником 20 березня 2014 року на суму 78,00 дол США (а.с.15). Тобто з квітня 2014 року виникла перша заборгованість за щомісячним платежем.

Загальний строк позовної давності, передбачений 257 ЦК України становить три роки.

Згідно штампу відправки поштової кореспонденції на конверті АТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду 28 квітня 2017 року, тобто в межах строку позовної давності.

Як видно за умовами укладеного договору, п.4.5 Кредитного договору визначено, що у разі не виконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.3.3.7,3.3.8 цього договору (щодо своєчасності проведення щомісячних платежів зі плати відсотків), впродовж більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Отже, строк позовної давності в даному випадку має початок по закінченню 60 днів від дати проведення останнього щомісячного платежу, а саме з 21 червня 2014 року для відсотків та з 19 травня 2014 року для повернення щомісячного платежу за тілом кредиту.

Тому, висновки суду першої в частині останнього платежу боржника у листопаді 2011 року та звернення до суду у травні 2017 року, а отже й пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом порушених прав є невірними, такими що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами та умовами укладеного кредитного договору, а доводи апеляційної скарги представника позивача в цій частині колегією суддів визнані такими, що заслуговують на увагу.

Колегією суддів перевірено правильність проведеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, в межах заявлених позовних вимог станом на 23 березня 2017 року, який відповідачем не спростовано, тому дійшла висновку про його правильність та відповідність умовам укладеного договору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду на підставі положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог АТ"Укрсоцбанк" та стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ "Укрсоцбанк", заборгованість по кредитному договору №120/06/-КВ/024 від 29.06.2006 року, в сумі 9620,03 дол.США, яка складається із заборгованості за кредитом 6746,00 дол. США, та заборгованості за відсотками 2874,03 дол.США.

Оскільки виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству України, то разом з нарахуванням заборгованості в іноземній валюті та стягненні її суд зобов`язаний зазначити її гривневий еквівалент на час розгляду справи. Згідно відомостей Національного Банка України, станом на 14 листопада 2019 року курс дол.США до гривні становить 2431,5588.

Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом та апеляційною скаргою АТ "Укрсоцбанк" сплачений судовий збір у розмірі 9663,47 грн., який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги АТ"Укрсоцбанк" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №120/06/-КВ/024 від 29.06.2006 року, яка виникла станом на 23 березня 2017 року, в сумі 9620,03 дол.США, яка складається із заборгованості за кредитом 6746,00 дол. США та заборгованості за відсотками 2874,03 дол.США., що в гривневому еквіваленті на час ухвалення рішення суду становить 233862,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» витрати зі сплати судового збору в сумі 9663,47 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 14 листопада 2019 року.

Головуючий :

Судді: