Справа № 2-941/11
Провадження №6/523/475/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2019 р.Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючий суддя Бабаков В.П.,

при секретарі Мельніченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, за участі заінтересованої особи публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Гаврилін А.В. звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовною заявою ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Заява мотивована тим, що Позивач у справі Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» як Стягувач пропустив строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання. Заявник вважає, що Стягувач пропустив 1 річний строк для пред`явлення виконавчого листа виданого Суворовським районним судом м. Одеси 07.10.2011 року у справі № 2-941/11. Також вважає, що п. 5 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року) не відповідає вимогам Конституції України, а тому не має зворотної дії в часі так як не пом`якшує його права, а лише звужує їх.

Учасники процесу в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить із наступного.

Судом встановлено, що Суворовським районним судом м. Одеси 07.10.2011р. у справі №2-941/11 було видано виконавчий на користь ПАТ «УкрСиббанк» щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту на підставі рішення суду від 17.05.2011р.

Відповідно до доказів наданих заявником вбачається, що банком було пред`явлено виконавчий лист до: Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ 30.01.2012р. виконавче провадження завершено 18.04.2013р.; Першого Приморського ВДВС ОМУЮ 24.05.2013р. виконавчий лист повернуто стягувачу 13.12.2013р.; Першого Приморського ВДВС ОМУЮ 06.03.2014р. інформація про завершення виконавчого провадження відсутня; Першого Приморського ВДВС ОМУЮ 06.03.2014р. виконавчий лист повернуто стягувачу 07.06.2016р.; Першого Суворовського ВДВС м. ГТУЮ в Одеській області 08.05.2019р. виконавче провадження завершено 27.06.2019р.; Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. 15.07.2019р. відбувається примусове виконання на сьогоднішній день.

Зазначені обставини підтверджуються відмітками державних виконавців на виконавчому документі.

Строк дії виконавчого документа становив один рік з 31 травня 2011р. по 31 травня 2012р.

Таким чином, звертаючись до Першого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області 08.05.2019р. та Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. 15.07.2019р., стягувач порушив строк пред`явлення зазначеного виконавчого листа до виконання.

Відповідно ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження»(в редакції, яка була чинною станом на 31.05.2011р.), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів(посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 5 прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження»(в редакції від 02.06.2016р.) зазначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Так, ст.58 Конституції України встановлює, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Застосування нової редакції закону до правовідносин, які розпочали свою дію до набрання чинності нового закону можливо лише у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Виконання судових рішень є різновидом юридичної відповідальності боржника, а тому та норма, яка розширює права кредитора юридичної особи(збільшення строків на пред`явлення виконавчого листа) та звужує права фізичної особи є недійсною та такою, що порушує принцип незворотності законів, який встановлений ст.58 Конституцією України. Зазначені обставини були неодноразово дослідженні Конституційним Судом України, де останній тільки затвердив дію принципу незворотності законів.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999р. № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акту, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини(стаття 7).

Отже, п.5 прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження»(в редакції від 02.06.2016р.) звужує права боржника у виконавчому провадженні та в результаті чого відбувається фактичне збільшення обсягу його відповідальності, що неприпустимо в розумінні ст. 58 Конституції України.

Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання є строком реалізації свого права кредитором так само як і строк позовної давності закріплений у ЦК України, тобто це строки протягом яких відбувається (гарантується) захист порушених прав державою. Збільшення цих строків, а також зменшення процесуальних строків обов`язково зачіпає право заінтересованих осіб, у даному випадку права боржника.

Реалізація(виконання) рішення суду є завершальною стадією(стадією настання) юридичної відповідальності, а тому розширення прав Кредитора на цій стадії є неприпустимою дією та порушенням принципу незворотності законів.

Як вбачається із виконавчого листа, стягувач майже протягом трьох років не звертався до виконавчої служби із відповідним виконавчим листом, а тому свідомо не користувався своїм правом на стягнення присудженого на його користь.

Верховний Суд у своїй практиці визначив підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та поділив їх на дві групи: матеріально-правові(зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили(крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже із зазначеного вбачається, що стягувач пропустив строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання, не звертався до суду за його поновленням, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258, 260,432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, за участі заінтересованої особи публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № № 2-941/11 виданий 07.10.2011 року Суворовським районним судом м. Одеси у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту» у зв`язку із пропуском строку пред`явлення його до виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 28.11.2019р.

Суддя