ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 640/11631/19

Провадження № 22-ц/818/4775/19

14 листопада 2019 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 12 серпня 2019 року у складі судді Якуші Н.В. по справі № 640/11631/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 30 січня 2010 року по 02 грудня 2016 року перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 липня 2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі виконавчого листа №640/7068/16-ц від 26 липня 2016 року Київським ВДВС м. Харкова ГТУЮ в Харківській області відкрито виконавче провадження №52583208 по примусовому виконанню рішення суду.

Станом на травень 2019 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 5402,87 грн. Даних сум не вистачає на гідне утримання їх сина.

Вона забезпечує дитину побутовими речами, вдягає, підвищує його рівень знань, забезпечує умови для зайняття спортом та створює умови для належного медичного обслуговування, лікування, оздоровлення тощо.

Відповідач в добровільному порядку категорично відмовляється компенсувати додаткові витрати на сина.

Дитина вже має певні досягнення та бажання займатися спортом (секція тхеквондо), однак вона не в змозі сама нести ці витрати. Спортивна форма, сплата витрат на проїзд до інших міст під час змагань, витрати на забезпечення тренувань становлять значну частину видатків. Крім того, син перебуває на обліку у лікаря з діагнозом «хронічний тонзиліт», у зв`язку з чим потребує медикаментозного лікування та щорічного оздоровлення.

За її підрахунком витрати на додаткове утримання дитини складають 6000 грн. на місцяь та вбачає необхідним участь батька у половині цих витрат.

Просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 3000 грн. щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. Позивачем не надано жодного підтвердження «особливих обставин», які дають підстави для стягнення на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 12 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що підстав для стягнення додаткових витрат на дитину не вбачається.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Дитина страждає на стійке хронічне захворювання, діагноз «хронічний тонзиліт», про що надано відповідні докази. Ця хвороба потребує методичного та постійного лікування, контролю та профілактики.

Судом проігноровано чеки на придбання товарів та ліків з підстав відсутності в платіжних документах прізвищ покупця. Жоден товарний чек з аптеки, магазину, іншого закладу продажу товарів не містить посилань на покупця, а лише містить відомості щодо дати здійснення покупки, переліку товару, ціни, реквізити суб`єкта підприємницької діяльності, тощо. Внесення відомостей про покупця-платника до товарних чеків або розрахункових документів не передбачено.

Підтвердження витрат на придбання спортивного одягу також для суду виявилось сумнівним оскільки містить прізвище отримувача « ОСОБА_4 ». ОСОБА_4 є безпосереднім тренером-викладачем дитини. Одяг придбавався колективно на групу учнів, а сплачувався безумовно нею.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 мешкає з жінкою, в якої є син такого ж приблизно віку як її син, тому йому не завдало особливого клопоту надати до суду чеки про придбання товарів іншій дитині. Канцтовари на суму 377 грн.00 коп,. костюм за 750 грн. її дитина не отримувала.

ОСОБА_2 є не єдиним сином у батьків, вони напевно отримують пенсійне забезпечення від держави, доказів надання утримання саме відповідачем не надано.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вказані у чеках товари не відносяться до товарів, придбання яких відноситься до особливих обставин у розумінні ст. 185 СК України. Позивачем придбанні речі та інші предмети повсякденного вжитку для дитини.

Відповідно рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 06 червня 2018 року № 358 йому встановлений порядок участі у вихованні сина. Даний графік ним суворо дотримується, тобто, більш ніж два місяці на рік син проживає разом із ним та повністю знаходиться на його утриманні, при цьому аліменти на його утримання у даний період часу продовжують стягуватись.

Він бере активну участь в утриманні сина та також несе витрати по його додатковому утриманню.

Позивачем не надано розрахунку розміру додаткових витрат, необхідних на утримання сина, не надано жодного доказу на підтвердження факту понесення нею вказаних витрат у розмірі 3000 грн. та не доведено, що в майбутньому нею буде понесено саме такі додаткові витрати щомісячно та саме у такому розмірі.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи з 30 січня 2010 року по 02 грудня 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно мешкає разом з матір`ю.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 липня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає щодо наявності у дитини стійкого хронічного захворювання, діагноз «хронічний тонзиліт», що потребує додаткових витрат на дитину.

Між тим, доказів які саме витрати здійснені у зв`язку з лікуванням дитини, необхідність цих витрат рецепт лікаря, перелік медикаментів тощо позивачкою не надано.

З довідки лікаря від 05 червня 2019 року вбачається, що дитина перебуває на обліку за вищезазначеним захворюванням. Рекомендовано оздоровлення протягом року в профілактовних санаторіях. Інших рекомендацій щодо необхідності придбання певних ліків матеріали справи не містять.

Щодо посилання позивача, що додаткові витрати були понесені не тільки на лікування дитини, але й на розвиток її здібностей, колегія виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з 28 серпня 2018 року ОСОБА_5 -син сторін- є вихованцем/учнем КЗ «Комплексна дитячо-юнацька спортивна школа №8 Харківської міської ради», відвідує секцію тхеквондо. Тренувальний процес здійснює тренер-викладач ОСОБА_4 .

У відповідності до ст. 81 ЦПК України позивачкою не надано доказів щодо необхідності щомісячних витрат у зв`язку з відвідуванням спортивної секції .

Дана сума не деталізована(обґрунтована), з чого вона складається та орієнтовний розрахунок таких витрат з зазначенням систематичності їх характеру( необхідність постійного придбання певних речей для тренувань, участь у змаганнях, які мають регулярний характер їх вартість тощо) позивачкою не наведено.

Доказів щодо такі витрати є систематичними, а не мають разовий характер ОСОБА_1 не надано.

За таких обставин підстав для задоволення позову не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 12 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2019 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко