Постанова

Іменем України

01 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 404/1427/17-ц

провадження № 61-30333св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - головний лікар Комунального закладу «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» Тарасенко Олександр Іванович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2017 року в складі судді Панфілової А. В. та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області

від 20 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Суровицької Л. В., Авраменко Т. М., Чельник О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом

до головного лікаря Комунального закладу «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» (далі - КЗ «КОПЛ») Тарасе нка О. І. про зобов'язання до вчинення дій.

Позовна заява мотивована тим, що 19 грудня 2016 року вона звернулась до головного лікаря КЗ «КОПЛ» із заявою про направлення їй рекомендованим листом належним чином завірених печаткою установи та підписом головного лікаря КЗ «КОПЛ» Тарасенка О. І. копії запитів та відповідей на запити, які надавались лікарнею щодо перебування чи не перебування її на обліку в КЗ «КОПЛ». На вказану заяву відповідач надав їй відповідь, в якій зазначив, що вона запитує велику кількість документів, з яких 25 звернень були подані нею особисто до закладу, тому лікарня не має можливості виготовити таку кількість копій документів через обмежене фінансування.

Вважала таку відповідь незаконною та такою, що порушує її конституційне право на отримання інформації.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати головного лікаря КЗ «КОПЛ» Тарасенка О. І. надати їй належним чином завірені,

а саме, завірений кожний аркуш, підписом головного лікаря КЗ «КОПЛ» Тарасенка О. І. та печаткою КЗ «КОПЛ» копії звернень та скарг

ОСОБА_1 до КЗ «КОПЛ», звернень правоохоронних органів, Департаменту охорони здоров`я, Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України), Генеральної прокуратури та інших органів і установ, відповіді на які та з приводу яких надавалися КЗ «КОПЛ» про те, чи перебуває вона на диспансерному обліку та чи зверталась за медичною допомогою до КЗ «КОПЛ» з 2013 по 2016 роки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня

2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернулася

з позовом до неналежного відповідача, тому позов є необґрунтованим

та безпідставним.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 вересня

2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня

2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що володільцем, розпорядником інформації, яку запитує позивач, є не головний лікар,

а медична установа. За таких обставин, висновок суду першої інстанції про те, що головний лікар КЗ «КОПЛ» Тарасенко О. І. не може бути відповідачем, є правильним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу

№ 404/1427/17 зКіровського районного суду м. Кіровограда.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв у межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

16 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

11 червня 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не надали належної оцінки доказам, поданим позивачем на підтвердження заявлених нею позовних вимог.

Крім того, посилається на рішення Конституційного Суду України у справі

за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та

статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України (справа громадянки ОСОБА_4 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи) від 25 листопада 1997 року (справа № 6-зп).

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасниками справи не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою на ім`я головного лікаря КЗ «КОПЛ» про надання їй завірених його особистим підписом та печаткою вказаного медичного закладу копій її звернень, звернень правоохоронних органів, Департаменту охорони здоров`я,

МОЗ України, Генеральної прокуратури та інших органів і установ, відповіді на які та з приводу яких надавались КЗ «КОПЛ» щодо того, чи перебуває вона на диспансерному обліку та чизверталась за медичною допомогою

до КЗ «КОПЛ» з 2013 по 2016 роки, а також копії відповідей на ці звернення (запити), які надані КЗ «КОПЛ».

13 січня 2017 року на вказану заяву ОСОБА_1 було надано письмову відповідь за підписом головного лікаря КЗ «КОПЛ» Тарасенка О. І. про відсутність можливості виготовити таку кількість копій документів через вкрай обмежене фінансування та запропоновано ознайомитись їй особисто

у медичному закладі з документами, які її цікавлять, зробити виписки, фотокопії відомостей тощо (а.с. 7).

Відповідно до посадової інструкції головного лікаря КЗ «КОПЛ»,

Тарасенко О. І. , як головний лікар представляє без довіреності заклад

у державних органах, судових інстанціях та інших організаціях, здійснює керівництвоКЗ «КОПЛ», організовує діяльність закладу, розподіляє посадові обов`язки серед працівників закладу.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під

час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Право на доступ до інформації є конституційним правом людини, яке передбачене і гарантоване статтею 34 Конституції України.

Закріплене Конституцією України право на інформацію передбачено, Законом України «Про звернення громадян», Законом України «Про інформацію», Законом України «Про доступ до публічної інформації» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою та клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно із частинами першою та третьою статті 15 цього Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогою зобов`язати головного лікаря

КЗ «КОПЛ» Тарасенка О. І. надати їй належним чином завірені копії документів (запитів) та відповідей на них.

Ураховуючи вказане, суди першої та апеляційної інстанцій відмовляючи

у задоволенні позову ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії головного лікаря КЗ «КОПЛ» Тарасенка О. І. дійшли правильного висновку про те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. Володільцем, розпорядником інформації, яку запитує позивач, є не головний лікар, а медична установа.

При цьому особа не обмежується у реалізації права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за умови звернення до суду з позовом до належного відповідача.

Посилання касаційної скарги на рішення Конституційного Суду України

у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та

статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України (справа громадянки ОСОБА_4 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи) від 25 листопада 1997 року (справа № 6-зп)

є необґрунтованими, так як у справах різні фактичні обставини справи та предмет оскарження.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судів попередніх інстанцій, додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги висновки судів першої та апеляційної інстанції не спростовують, на законність судових рішень не впливають,

а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди першої та апеляційної інстанції повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку згідно зі статтями 57?60, 212, 303, 304 ЦПК України 2004 року, правильно встановили обставини справи.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 вересня

2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк