Справа № 219/7303/19
Провадження № 2/219/2309/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Азямова Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, який позивач ОСОБА_1 в подальшому уточнила, остання просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що між сторонами 03.11.1999р. було укладено Біржовий контракт № 666-Н (договір купівлі продажу) щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на товарній біржі, у зв`язку із чим відповідно до вимог діючого на той час законодавства, нотаріальне посвідчення договору не здійснювалось. Відповідно до умов договору продавець продали, а покупець придбала двокімнатну квартиру, фактична вартість якої 2000 грн. Відповідно до п.2.1. Договору продавець та покупець засвідчили, що на момент укладення Контракту розрахунки між ними проведені повністю. Таким чином, всі істотні умови договору були виконані сторонами в повному обсязі. З часу придбання квартири ніяких претензій зі сторони продавця не поступало. Своє право власності позивач зареєструвала в КП «БТІ м.Артемівськ», також, на позивача було оформлено технічний паспорт на квартиру. На даний час позивач не має можливості вільно розпоряджатися вищевказаною квартирою, оскільки, під час укладання договору купівлі-продажу на товарній біржі, позивач не знала про те, що договір купівлі-продажу нерухомості необхідно укладати саме в нотаріальній формі. Під час укладання зазначеного договору і в подальшому, позивач була впевнена в правильності та законності укладання угоди купівлі-продажу. Більш того, діюче на той час законодавство не вимагало обов`язкового нотаріального посвідчення таких договорів, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з дійсним позовом.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про підтримання уточнених позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, надавши суду заяви, у яких позовні вимоги визнали у повному обсязі та просять справу розглянути за їх відсутності.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що згідно Біржового контракту (договір купівлі-продажу) № 666-Н від 03.11.1999р. ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 , ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7).

У відповідності до технічного паспорту ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8).

Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦПК України (в редакції 2004 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних прав та відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28 квітня 1978 року № 3 з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Згідно зі ст.227 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на час укладення спірної угоди) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Позивач вважала, що укладений договір є законним, оскільки, згідно ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року № 1956-XII «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають. Проте, нещодавно позивач дізналася, що укладений між нею та відповідачами договір потребує обов`язкового нотаріального посвідчення.

Згідно з п. 1.1, п. 1.7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, який діє з 7 березня 2012 року, правочини щодо відчуження майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. Крім правовстановлюючого документа на житловий будинок, квартиру садибу та інше нерухоме майно, якщо воно підлягає реєстрації, долучається витяг із Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, що договір не був посвідчений нотаріально в зв`язку із неправильним тлумаченням на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963 р.

Крім того, згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не забороняються законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Факт здійснення сторонами своїх обов`язків за договором (виконання договору) підтверджується самою письмовою угодою - біржовим контрактом, який визнаний сторонами та зареєстрований в Комунальному підприємстві «Артемівське бюро технічної інвентаризації».

Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що закріплено в ст.321 ЦК України.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Позивач не наполягє на стягненні з відповідачів судового збору в сумі 768,40 грн., який був сплачений нею при подачі позову до суду, тому, судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на викладене та керуючись ст.2, 7, 12, 13, 18, 76, 141, 263,265,282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 24.06.2017р. відділом УФМС Росії по Ямало-Ненецькому автономному округу в м.Надим), до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , іпн, серія та номер паспорту не відомо), ОСОБА_3 (адреса продживання: АДРЕСА_4 , іпн, серія та номер паспорту не відомо) про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житлову квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення відповідного рішення суду.

Суддя Р.Є. Дубовик