У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., секретаря судового засідання Добривечір А.О., за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гулик Анастасії Акифівни, стягувач: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - скаржник) звернувся до суду з скаргою на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гулик Анастасії Акифівни (надалі за текстом - державний виконавець).

Скаргу обгрунтовавув тим, що ним здійснюється добровільне виконання рішення Подільського районного суду м. Києва в цивільній справі № 758/11302/16-ц, про стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, тоді як за виконавчим листом, виданим на підставі згаданого рішення, старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Козачук Н.А. відкрито виконавче провадження № 53876323. Про дане провадження скаржник дізнався після отримання 17.08.2018 р. ним постанови державного виконавця про тимчасові обмеження на керування транспортними засобами, що, на думку скаржника, порушує його права, у зв`язку з чим, він звернувся зі скаргою до суду.

В судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Стягувач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, суд про причини не явки не повідомила.

Державний виконавець в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, суд про причини не явки не повідомила

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження" неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на об`єктивному розгляді справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судом встановлено, що 21.03.2017 року Подільським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ч. 1 ст. 447 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 5 Закону вказує, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент відкриття виконавчого провадження 05.05.2017 р.) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент відкриття виконавчого провадження 05.05.2017 р.) виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Козачук Н.А. 05.05.2017 р. відкрито виконавче провадження №53876323 з примусового виконання Рішення Подільського районного суду м. Києва у справі №758/11302/16-ц.

Постановою державного виконавця від 02.06.2018 р. встановлено тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та тимчасове обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час відкриття виконавчого провадження), заходами примусового виконання рішень є, зокрема, заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем тощо.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час відкриття виконавчого провадження) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Також, в казаною нормою (в редакції на час винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - 02.06.2018 р.) було передбачено, що постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

Як вбачається з копії виконавчого провадження, яка міститься в матеріалах справи, державним виконавцем копія постанови про відкриття виконавчого провадження надіслана стягувачу та боржнику 05.05.2017 р., проте, будь-яких підтверджень про отримання чи повернення, з зазначенням причин такого повернення, вказаної постанови боржником в матеріалах виконавчого провадження відсутні, а також в ході розгляду даної справи суду також не надано.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З врахуванням викладено, суд дійшов до висновку, що державним виконавцем порушено право боржника на добровільне виконання рішення суду, оскільки суду не надано належних доказів направлення такої постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернення такого повідомлення з відміткою про вручення чи повернення без вручення з зазначенням причин повернення, а відтак, суд визнає протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гулик Анастасії Акифівни, щодо не направлення скаржнику - ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2017 р. та несвоєчасне направлення постанов від 02.06.2018 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

В задоволенні вимоги скаржника про скасування вказаних постанов, а також про відкриття виконавчого провадження слід відмовити, оскільки дії державного виконавця ґрунтувались на законних підставах і згідно Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця буди відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гулик Анастасії Акифівни, стягувач: ОСОБА_2 - задовольнити частково;

Визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гулик Анастасії Акифівни, щодо не направлення скаржнику - ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2017 р.; та несвоєчасне направлення постанов від 02.06.2018 р. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

В іншій частині в задоволенні вимог скарги - відмовити;

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя В.В. Гребенюк