Ухвала

05 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 357/12069/14-ц

провадження № 61-16299 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 27 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду

від 18 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , публічного акціонерного товариства національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , публічного акціонерного товариства національної акціонерної страхової компанії «Оранта» (далі - ПАТ НАСК «Оранта»)

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ HACK «Оранта» накористь ОСОБА_2 4 594,60 грн матеріальної шкоди та 3 000,00 грн моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 18 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року скасовано в частині стягнення моральної шкоди.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 10 000 грн моральної шкоди.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року касаційну скаргу ПАТ НАСК "Оранта" задоволено частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 21 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Київської області

від 18 жовтня 2016 року, в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині судові рішення не оскаржувалися (провадження № 61-14006 св 18).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 27 лютого 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 229,73 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користьОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 9 770,27 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 27 лютого 2019 року залишено без змін.

У вересні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на зазначені судові рішення, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та закрити провадження у справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1

частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Отже, ціна позову у даній справі становить 50 000,00 грн, яка станом

на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921*100=192 100).

Таким чином, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктом

а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, а саме: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Посилаючись на наявність зазначених обставини, ОСОБА_1 , разом з тим не додав до касаційної скарги доказів, які б їх підтверджували, а сама по собі вказівка про це в касаційній скарзі не свідчить про те, що є підстави для розгляду справи по суті в суді касаційної інстанції.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, статтями 175, 176, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , публічного акціонерного товариства національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник