Справа № 304/3687/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 листопада 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі :

головуючого судді Джуги С.Д.

суддів : Кожух О.А., Куштана Б.П.

з участю секретаря : Балаж Н.С.

імена (найменування)сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи на стороні відповідача - Тячівська державна нотаріальна контора, Тячівська міська рада Тячівського району Закарпатської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 червня 2019 року у складі судді Ніточко В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача - Тячівська державна нотаріальна контора, Тячівська міська рада Тячівського району Закарпатської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини , -

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Позовні вимоги мотивує тим, що його тітка ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До смерті, тобто 15 лютого 2010 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 зробила заповідальне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було, і з чого воно б не складалося, заповіла ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та йому. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_2 , 23 листопада 2011 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в шестимісячний строк, після смерті ОСОБА_3 , звернулася із заявою в Тячівську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом. Він в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не звертався, оскільки не знав про існування заповіту. Крім цього, про існування заповіту його не повідомила ні Руськополянська сільська рада, яка його посвідчувала, ні державний нотаріус. Про існування заповіту він довідався лише в кінці серпня 2018 року, коли із Тячівського районного суду отримав позовну заяву ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Вважає, що строк на подання заяви про прийняття спадщини пропустив з поважних причин, оскільки не знав про існування заповіту, а тому просив встановити додатковий двомісячний термін для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 червня 2019 року заявлений позов задоволено. Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено питання про судові витрати.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити в заявленому позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, вказує на те, що суд дійшов до неправильного висновку про доведеність поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини та безпідставно задовольнив заявлений позов.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кохман М.В., просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно (а.с.5).

Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконкому Руськополівської сільської ради від 15 лютого 2010 року, ОСОБА_3 все своє майно заповіла ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.4).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .(а.с.8-9).

Згідно заяви про прийняття спадщини за заповітом, ОСОБА_2 23 листопада 2011 року звернулася в Тячівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом, після смерті ОСОБА_3 (а.с.7).

Із листа старости села Руське Поле Тячівської міської ради № 02-25.1/93 від 27 листопада 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 зверталася в сільську раду, щоб засвідчити дійсність заповіту ОСОБА_3 , оригінал якого мала при собі. Інші особи з приводу заповіту Петечук ОСОБА_5 не зверталися та не були повідомлені (а.с.15).

Згідно копії спадкової справи ОСОБА_3 , державним нотаріусом не повідомлялися ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про існування заповіту (а.с.71-78).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 червня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ј частину спадкового майна, належного ОСОБА_3 , до винесення рішення суду про призначення додаткового терміну про прийняття спадщини (а.с.94).

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач був необізнаний із заповітом і з поважних причин пропустив, встановлений законом строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

З такими висновками повністю погоджується і апеляційний суд, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Згідно із ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 цього Кодексу встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви на прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання про визначення додаткового строку, відповідно до п. 24 (абзац шостий) постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У своїй позовній заяві позивач зазначає, що він не знав про існування заповіту, і нотаріусом не було зроблено жодної спроби розшукати спадкоємців за заповітом, про існування заповіту та відкриття спадщини йому стало відомо лише після того, як відповідач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про нотаріат" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Згідно пункту 209 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, при підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Встановлено, що при відкритті спадкової справи було виявлено заповіт ОСОБА_3 , який був посвідчений секретарем виконкому Руськополянської сільської ради Тячівського району від 15 лютого 2010 року за реєстровим № 12.

Державний нотаріус, після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця, дії для повідомлення ОСОБА_1 про відкриття спадщини не вчиняв, а саме, не здійснював виклик позивача, як спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця ОСОБА_3 .

Наведені обставини, на думку колегії суддів, можна визнати об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення дій спрямованих на прийняття спадщини, оскільки позивач, не знаючи про наявність на його користь заповіту спадкодавця, не міг у встановлений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин та обґрунтовано задовольнив заявлений позов. Наведені доводи в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Рішення судом ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 14 листопада 2019 року.

Головуючий :

Судді: