УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6, розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у цивільній справі № 755/15620/17 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії за нововиявленими обставинами та клопотання про відвід судді ОСОБА_6,-

у с т а н о в и в:

13.11.2019 р. до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.03.2018 року у справі № 755/15620/17 у зв`язку з нововиявленими обставинами та клопотання про відвід судді ОСОБА_6

13.11.2019 р. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену заяву передано в провадження судді ОСОБА_6

У поданій заяві ОСОБА_1 просить передати справу на розгляд іншому судді, вказуючи на те, що своїм рішенням від 16.03.2018 р. у справі № 755/15620/17 суддя ОСОБА_6 відмовила у задоволенні позову, у подальшому ухвалою суду від 03.07.2019 р. безпідставно відмовила у поновленні строку подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, при цьому суддя порушила процесуальні строки розгляду справи і направлення судового рішення позивачу, знаючи, що проти неї за триразове невиконання рішень Конституційного Суду України порушується кримінальне провадження, грубо порушила ст. 127, 423, 427 ЦПК України, проявила надмірний формалізм, чим позбавила доступу до правосуддя; ще своїми попередніми незаконним рішеннями суддя сприяла міжнародній організованій злочинній групі, проти членів якої порушено кримінальне провадження від 05.12.2017 р. за ч. 4 ст. 190 КК України, що свідчить про упередженість і необ`єктивність судді ОСОБА_6

Ознайомившись з поданою заявою ОСОБА_3 суддею ОСОБА_6 подано заяву про самовідвід судді ОСОБА_6 з підстав викладених в заяві, яка приєднана до матеріалів справи.

Розглянувши заяву про самовідвід судді ОСОБА_6, суддя приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження по справі. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 3 ст. 39, ч. 1 ст. 40 ЦПК України).

Статтею 36 ЦПК України визначений перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Підстави для самовідводу судді повинні мати об`єктивний характер.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 року № 8 визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Тобто, якщо говорити у ракурсі безсторонності суду, то слід ураховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» 18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

В провадженні судді ОСОБА_6 перебували цивільна справа № 755/9719/17 за позовом ОСОБА_1 до Рапала ВМС Корпорейшн, Дочірнього підприємства «ВМС-Вотер Куін Україна» про вилучення із продажів продукції без належної інформації про її споживчі властивості, приведення інформації про продукцію до відповідності та відшкодування шкоди, завданої порушенням прав споживачів та цивільна справа № 755/15620/17 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 подавав до Дніпровського районного суду м. Києва заяву від 27.06.2019 р. про перегляд рішення суду від 16.03.2018 року у справі № 755/15620/17 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії у зв`язку з нововиявленими обставинами, за результатами розгляду якої ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 03.07.2019 р. позивачу відмовлено у поновленні процесуального строку для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, вказану заяву залишено без розгляду.

Позивач до Вищої ради правосуддя подавав скаргу від 25.01.2018 року щодо дисциплінарного проступку судді ОСОБА_6 з посиланням на порушення суддею норм процесуального права під час розгляду цивільного позову № 755/9719/17.

У березні 2018 року ОСОБА_1 звертався з позовом до судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями судді, який на підставі ухвали судді Апеляційного суду м. Києва від 03.04.2018 року було передано на розгляд до Подільського районного суду м. Києва.

Також у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 зазначає про те, що ним до правоохоронних органів подані заяви про вчинення кримінального правопорушення суддею ОСОБА_6, на підтвердження чого надав витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000878 від 08.07.2019 р.

З огляду на фактичні обставини справи, а саме у ракурсі сформованої стійкої та сталої недовіри позивача, що виражається у подачі позову до судді, великій кількості скарг на дії судді, враховуючи, що попередньо суддею ОСОБА_6 вирішувалось питання стосовно відкриття провадження за нововиявленими обставинами за поданою заявою ОСОБА_7 , вважаю, що з метою недопущення виникнення сумнівів та підстав звинувачень в необ`єктивності чи упередженості суду при розгляді заяви позивача, слід заявити самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. ст. 33, 36, 39, 40, 41, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Заявити самовідвід по розгляду справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у цивільній справі № 755/15620/17 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії за нововиявленими обставинами.

Матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 16.03.2018 року у цивільній справі № 755/15620/17 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії за нововиявленими обставинами передати для повторного автоматизованого розподілу для визначення іншого складу суду у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя Л.М.Виниченко