УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2019 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Виниченко Л.М., перевіривши виконання вимог ст. ст. 27, 28, 30 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до Уповноваженого представника потерпілих інвесторів ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання недійсними рішень зборів та спростування недостовірної інформації,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Уповноваженого представника потерпілих інвесторів ОСОБА_2 третя особа: Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання недійсними рішень зборів та спростування недостовірної інформації.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи, встановлено наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

З матеріалів позовної заяви убачається, що позивач звернулась до суду з позовними вимогами про визнання недійсними рішень зборів до відповідача, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтовується тим, що оскільки позивач не була повідомлена про час та місце проведення зборів потерпілих від діяльності ГІБК «Еліта-Центр» по земельній ділянці АДРЕСА_2 , вона була обмежена у правах, а саме: обирати і бути обраною головою зборів, секретарем, членом президії та інше, отримати інформацію про поточний стан будівництва житлових будинків, виділення земельних ділянок для подальшого забезпечення житлом потерпілих від ГБК «Еліта-Центр» та урахування при цьому активної участі потерпілих по земельній ділянці вул АДРЕСА_2 п . 1 порядку денного згідно протоколу), прийняти участь у голосуванні по затвердженню кандидатур потерпілих для укладення договорів про переуступку права вимоги та поновлення порушених прав на отримання житла згідно з п. 4.1. та 4.3. Порядку відшкодування відповідно до законодавства вартості інвестицій, внесених постраждалими громадянами для будівництва житла групою будівельних компаній «Еліта-Центр», затвердженого рішенням Київської міської ради від 16 жовтня 2008 року №498/498 (п. 2 порядку денного зборів згідно протоколу), підготуватися та виступити на зборах, висловити свою думку.

Отже, для даної категорії справ процесуальним законом не встановлена підсудність за вибором позивача між кількома судами, а також не встановлена виключна підсудність.

Так, перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним; про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна; про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна; про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Виходячи з аналізу вищезазначеного, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо.

Отже, спори, про визнання недійсними рішень зборів, навіть якщо під час їх проведення було затверджено кандидатури потерпілих для укладення договорів про переуступку права вимоги та поновлення порушених прав на отримання житла, не відносяться до спорів, які пов`язані з правом позивача на нерухоме майно, а тому даний позов не підпадає під розгляд за правилами про виключну підсудність і повинен розглядатися за загальними правилами - позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

В порядку вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом подався запит до електронного реєстру територіальної громади м. Києва для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, на який отримана відповідь про те, що ОСОБА_2 по місту Києву зареєстрований не значиться.

При цьому позивач у позові вказала місце проживання відповідача - АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Деснянського району м. Києва.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

З урахуванням викладеного позовна заява не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва, у зв`язку з чим підлягає передачі за належною підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва за місцем проживання відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За викладених обставин, керуючись ст. ст. 19, 27, 28, 31, 260, 353 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу № 755/17516/19 (провадження № 2/755/6618/19) за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого представника потерпілих інвесторів ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання недійсними рішень зборів та спростування недостовірної інформації передати на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М.Виниченко