ПОСТАНОВА

Іменем України

27 серпня 2019 року м. Кропивницький

справа № 389/3545/18

провадження № 22-ц/4809/1084/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Кіселика С.А., (суддя доповідач),

суддів: Дьомич Л.М., Єгорової С.М.,

учасники справи: позивач - АТ КБ «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_1 ;

за участю секретаря судового засідання - Сорокіної Н.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2019 року за участю судді Українського В.В. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що, відповідно до укладеного договору без номеру від 29.06.2011, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало, а саме Банк надав позичальнику кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач у порушення зазначених норм закону та умов договору, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач, станом на 26.11.2018 має заборгованість - 19439,10 грн., яка складається з наступного: 11691,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6345,32 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина) та 901,86 грн. (процентна складова).

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровогроадської області від 17 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі зазначив, що банк не згодний з зазначеним рішенням так як воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, неповним та не всебічним дослідженням всіх обставин справи та при невідповідності висновків суду обставинам справи.

В судове засідання апеляційного суду відповідач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до положень ч.1 ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглянути справу без його участі, що відповідає положенням ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Банку, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Однак, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Відповідно до ст. ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи спір на підставі досліджених доказів суд першої інстанції встановив, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 26.09.2011 укладено кредитний договір шляхом підписання позичальником анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. У даній анкеті-заяві вказано, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Також вказано, що позичальник ознайомився і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які було надано для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщено на офіційному сайті банку. Позичальник зобов`язався виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку (а.с.9,10).

На підставі вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Крім того, враховуючи наданий банком розрахунок заборгованості судом встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом, яка складається з наступного: 11691,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6345,32 грн. - заборгованість за пенею, а також штрафи - 500,00 грн. (фіксована частина) та 901,86 грн. (процентна складова). Однак, Банком не надано відомостей на яку саме суму заборгованості за кредитом нараховані проценти за його користування, пеня та штрафи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд мотивував своє рішення тим, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить відомостей на яку суму кредиту, а саме на поточне та/або прострочене тіло кредиту нараховувались відсотки за користування кредитом. Зміст та структура розрахунку заборгованості наданого Банком унеможливлює проведення судом власного розрахунку, оскільки позивач з 01 червня 2015 року змінив порядок проведення розрахунку, в якому відсутня графа заборгованості за тілом кредиту.

При цьому, ухвалене судом рішення є заочним.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено із порушенням норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення спору.

Главою 3 розділу ІІІ ЦПК України при позовному проваджені передбачена стадія підготовчого провадження завданням якого є зокрема визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

У підготовчому засіданні суд, зокрема, може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи (п.5 ч.2 ст.197 ЦПК України).

Суд першої інстанції підготовче засідання провів формально, за відсутності сторін, та відсутності даних про повідомлення позивача про час та місце проведення підготовчого засідання.

Не досягнувши мети підготовчого провадження, яка полягає у належній підготовці справи до розгляду, суд призначив справу до розгляду і розглянувши її констатував факт надання позивачем доказів зміст яких суду не зрозумілий.

При перегляді справи судом апеляційної інстанції встановлено, що 26.09.2011 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання позичальником анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. У даній анкеті-заяві вказано, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. Також вказано, що позичальник ознайомився і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які було надано для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщено на офіційному сайті банку. Позичальник зобов`язався виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку (а.с.9,10).

На підставі вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Із довідки про умови кредитування, в якій міститься підпис позичальника, вбачається, що сторони домовились про встановлення базової процентної ставки на рівні 30% річних та, в разі непогашення суми простроченого кредиту на суму від 100 грн., про нарахування пені відповідно до діючих Тарифів.

Відповідно до наданого до суду апеляційної інстанції розрахунку заборгованості за договором № SAMDN9819 від 26/09/2011 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , станом на 26.11.2018 року, заборгованість становить: 3633 грн. 26 коп. - тіло кредиту; 792 грн. 23 коп. - заборгованість за відсотками та 723 грн. 58 коп.- пеня.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку щодо доведеності факту існування між сторонами кредитних правовідносин та існування заборгованості відповідача з повернення кредитних коштів.

В той же час, беручи до уваги, що в своїй позовній заяві Банк ставить вимоги лише про стягнення заборгованості за процентами та пенею, колегія суддів дійшла висновку, що позов Банку підлягає частковому задоволенню. Стягненню підлягає: 792 грн. 23 коп. - заборгованість за відсотками та 723 грн. 58 коп.- пені.

Крім того, відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви та апеляційної скарги Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" сплачено 4405 грн. (1762 грн. 00 коп. + 2643 грн. 00 коп.) судового збору, який підлягає стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволеної суми до стягнення, тобто стягненню підлягає 343 грн. 59 коп.

Таким чином, керуючись ст. 367,ст. 368, ст. 374, ст. 376, ст.377, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2019 року скасувати.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (Код ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.09.2011 року в сумі 1515 грн. 81 коп. , із яких: 792 грн. 23 коп. - заборгованість за відсотками; 723 грн. 58 коп. - пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (Код ) судовий збір в сумі 343 грн. 59 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06 вересня 2019 року.

Суддя доповідач С.А.Кіселик

Судді: Л.М.Дьомич

С.М.Єгорова