22-ц/804/2215/19
264/352/18

Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 264/352/18

Номер провадження 22-ц/804/2215/19

12 листопада 2019 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів Кочегарової Л.М., Ткаченко Т.Б.,

за участю секретаря Єфремової О.В.

сторони:

позивач акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 червня 2019 року у складі судді Матвєєвої Ю.О., -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 21.09.2010 року ОСОБА_1 того ж числа отримала кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, у порушення умов договору відповідач не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку із чим, станом на 30.11.2017 року має заборгованість у сумі 49 560,66 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 5322,20 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 38402,24 грн., заборгованості за пенею та комісією 3000грн., а також штрафів: фіксованої частини - 500 грн. та процентної складової 2336,22 грн. На підставі цього ПАТ КБ «ПриватБанк» був вимушений звернутися до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 49560,66 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

28 березня 2018 року заочним рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя Донецької області позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» були задоволені частково, з відповідача ОСОБА_1 стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 21.09.2010 року в сумі 46724,44 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1656,28 грн.

Ухвалою Іллічівського райсуду м. Маріуполя Донецької області від 05 квітня 2019 року було задоволено заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду, рішення Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 28 березня 2018 року скасовано, призначено судовий розгляд справи.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 03 червня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 21.09.2010 року у розмірі 7523,48 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 267,47 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у позовних вимогах про стягнення заборгованості у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню строк позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором було здійснено у 2012 р., строк дії картки закінчився у 2012 р., а позивач звернувся до суду лише 19 січня 2018 року та проводить нарахування процентів після спливу дії картки. Отже, з урахуванням Кредитного договору, яким встановлено графік платежів за кредитним договором, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за платежами, які мали бути здійснені до вересня 2012 року.

Вважає, що договір діяв протягом 12 місяців з моменту підписання. Відповідач не отримувала нову кредитну картку та ніяких інших договорів з позивачем не підписувала. Позивач не надав письмових доказів про отримання відповідачем трьох кредитних карток, на які посилається суд при вирішенні справи по суті.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу. Позивач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з`явився, про що свідчать витяг телефонограм- повідомлень про розгляд справи, та повідомлення про вручення поштового відправлення його представнику ОСОБА_2 . що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи за відсутність відповідача. ( а.с. 159-162) Крім того, відповідно до заяви від 05.11.2019 року відповідач та її представник просять справу розглядати без їх участі. ( а.с. 152-153)

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 . ОСОБА_4 , яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі укладеного договору б/н від 21 вересня 2010 року ОСОБА_1 отримала кредит у ПАТ КБ Приватбанк, який з урахуванням збільшення, становив 5500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.( а.с.6)

Формою договору між сторонами є анкета-заява, яку відповідачка ОСОБА_1 підписала, та погодилась з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг. У заяві також зазначено, що умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, і відповідач зобов`язалася виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

Крім того, при підписанні даного договору відповідачка ОСОБА_1 погодила своїм особистим підписом «Довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», де сторони погодили базову відсоткову ставку на місяць- 2,5% (тобто 30 % річних). (а.с.176)

Отже, апеляційний суд вважає, що підписані відповідачкою заява та довідка, в якій, зокрема, сторони погодили проценти за користуванням кредитом, свідчать про її обізнаність щодо умов кредитування та узгодження з нею саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а відтак,становлять у своїй сукупності кредитний договір.

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачці на підставі кредитного договору б/н від 2010 року були надані кредитні карти: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 зі строком дії до жовтня 2016 року. (а.с.88) Даний доказ був досліджений судом та надав відповідну оцінку у судовому рішенні.

Факт отримання кредитної картки підтверджується світлиною щодо отримання картки 19.10.2012 року зробленою у відділенні банку, на якій зображена відповідачка з карткою. (а.с. 177).

Отже, доводи відповідачки, що вона користувалась кредитним лімітом лише до 2012 року, та позивач не надав доказів того, що вона отримувала інші картки, спростовуються матеріалами справи.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем кредитного обов`язку, станом на 30.11.2017 року утворилась заборгованість за тілом кредиту 5322,20 грн. та відсотках за користування кредитом у розмірі 38 402,24 гривні. ( а.с. 4-5)

Суд зробив самостійний розрахунок заборгованості за період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2016 року за відсотками за користуванням кредитом, та з урахуванням відсоткової ставки 30% річних, та строку позовної давності, визначив до стягнення 2201,28 гривень. Судова колегія перевірила та погоджує даний висновок суду.

Відповідачка, не заперечуючи щодо укладення кредитного договору та базовою відсотковою ставкою у розмірі 30% річних,( а.с. 65 оборот) просить застосувати позовну давність з 21 вересня 2012 року та з цих підстав відмовити у позові.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

У даному випадку, враховуючи приписи статті 257 ЦК України , позивач не пропустив строки для пред`явлення вимог щодо стягнення кредитної заборгованості у вигляді кредитного ліміту у розмірі 5322,20 гривень, оскільки відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору,( у даній справі до 31 жовтня 2016 року) картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України)

З виписки про рух коштів вбачається, що ОСОБА_1 до 20 квітня 2015 року активно користувалась кредитними картками, здійснювала зняття кредитних коштів через банкомат, оплату товару, поповнення рахунку. Так, за період з 07.11.2012 року по 20.04.2015 року відповідачка провела понад 60 операцій щодо як знаття грошових коштів, їх поповнення , так і щодо оплати продуктів та товарів. ( а.с. 166-174)

Дані докази відповідачем не спростовані.

Оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 19 січня 2018 року, виходячи зі строку дії картки № НОМЕР_3 зі строком дії 31 жовтня 2016 року , позов пред`явлено в межах строку позовної давності, а тому апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в сумі як за тілом кредиту у розмірі 5322, 20 гривень, так і за процентами за користуванням кредитом у розмірі 2201,28 гривень, а всього 7523,48 гривень.

При цьому, оскільки за даним типом договору проценти нараховуються кожного місяця та строк позовної давності застосовується до кожного з платежів, з урахуванням того, що відповідачка погашала відсотки , зокрема, з 01 вересня 2014 року по 20 квітня 2015 року включно (останній платіж за відсотками сплачений у розмірі 152 гривні 98 копійок), судом обґрунтовано стягнуто відсотки за період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2016 року( останній день строку дії картки.)

З оглядом на викладене, заява апеляційної скарги щодо застосування до правовідносин позовної давності, починаючи з 21 вересня 2012 року, не грунтується на встановлених судом обставинам справи, та спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи та досліджених судом.

За таких обставин, переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги , судова колегія погоджується з висновками суду щодо часткового задоволення позову, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення відповідно до частини 3 статті 376 ЦПК України не встановлено.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, враховуючи , що ухвалою апеляційного суду відповідачці був зменшений розмір судового збору за подання апеляційної скарги до 401,20 грн. та відстрочена сплата даної суми до ухвалення судового рішення, з відповідачки у дохід держави підлягає до стягнення 401 гривня 20 копійок.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 червня 2019 року залишити без задоволення.

Судове рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 червня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 401 гривню 20 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 15 листопада 2019 року.

Судді Гаврилова Г.Л.

Ткаченко Т.Б.

Кочегарова Л.М.