Справа № 450/1383/18 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/1052/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н.О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Цап П. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

10.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , яким просив визначити додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що 12 березня 1992 року ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , склав на його користь заповіт, посвідчений 12.03.1992 року Винничківською сільською радою народних депутатів Пустомитівського району Львівської області на все належне йому на день смерті майно. Після смерті батька залишилось таке спадкове майно: будинок АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,4141 га, що знаходиться на території Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер :04:000:0055, земельна ділянка площею 0,6351 га, що знаходиться на території Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер :06:000:0056.

17.01.2014 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Баллод Галиною Анатоліївною за заявою сина померлого - відповідача ОСОБА_3 було заведено спадкову справу № 5/2014. Лише 20.06.2015 року, з повідомлення приватного нотаріуса Баллод Г.А. № 115/02-14 від 16.06.2015 року йому стало відомо про смерть батька. Однак, ні нотаріус, ні інші уповноважені на здійснення нотаріальних дій органи не повідомили його про наявність заповіту, складеного батьком на його користь. Оскільки він проживає в м.Одеса, то після отримання повідомлення нотаріуса про відкриття спадщини, 25.06.2015 року уклав договір про надання юридичної допомоги з ФОП ОСОБА_5 та склав довіреність на ОСОБА_6 на вчинення від його імені дій, пов`язаних з прийняттям спадщини, визнання права власності та оформлення права власності на успадковане майно. 02.07.2015 року за заявою його представника Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області повторно видано свідоцтво про смерть його батька ОСОБА_4 Оскільки про наявність заповіту після смерті батька йому стало відомо вже після спливу 6-місячного строку з часу відкриття спадщини, то із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , він звернувся з пропуском строку. Однак, пропущення такого строку викликано його необізнаністю про наявність заповіту. Вирішуючи питання поважності пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини просив врахувати, що він не міг знати про наявність заповіту, оскільки ще в малому віці разом з матір`ю переїхав жити до м. Одеси, а з батьком майже не спілкувався. Вважає, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є об`єктивною та поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 4840,00 грн.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що поза увагою суду залишилося те, що приватний нотаріус Баллод Г.А. повідомила позивача про смерть його батька після спливу шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, який закінчився 17.07.2014 року. Даний факт сторонами не оспорюється та встановлений судом. Відтак, про заповіт позивачу стало відомо вже після спливу 6-місячного строку з дня смерті його батька. Тому, у період з 17 січня по 17 липня 2014 року позивач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька у зв`язку з необізнаністю про наявність заповіту. У матеріалах справи відсутні належні докази того, що позивачу до спливу шестимісячного строку з дня смерті батька було відомо про наявність заповіту від 12.03.1992 року. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалено судом з порушенням норм матеріального права, судом не застосовано до спірних правовідносин положення ч. 3 ст. 1272 ЦПК України та роз`яснення, викладені у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, від 10 січня 2019 року у справі №263/1221/17 при розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини, судам необхідно дослідити, чи вчиняв нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Як підтверджується матеріалами спадкової справи №5/2014, а також Листом Давидівської сільської ради № 915 від 04.05.2018 року та Листом Газети «Голос Народу» № 204 від 04.10.2018 року ні нотаріус, ні сільська рада не давали оголошення в засоби масової інформації про смерть ОСОБА_4 та не здійснювали виклик ОСОБА_1 , як спадкоємця за заповітом в передбачений законодавством шестимісячний строк. Вважає, що суд першої інстанції не надав оцінки наданим позивачем доказам, не дослідив чи вчиняв дії нотаріус для повідомлення позивача про відкриття спадщини, чи здійснював виклик позивача як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Крім того, судом першої інстанції не врахована правова позиція, викладена Верховним Судом України у постановах від 06 вересня 2017 року у справі 6-496цс17, від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17, від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17, відповідно до якої необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є об`єктивною та поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Крім того, вважає безпідставними включення до судових витрат по справі витрат відповідача на послуги адвоката, оскільки такі не підтверджені належними фінансовими документами.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_8 скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_9 проти скарги заперечила, просила у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним судом України при розгляді справи № 565/1145/17 від 26.06.2019 року поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців;2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту.

Встановлено, що позивач є сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

12 березня 1992 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений 12.03.1992 року Винничківською сільською радою народних депутатів Пустомитівського району Львівської області та зареєстрований в книзі нотаріальних дій за №4, відповідно до якого все належне йому майно, де б воно не було і з чого воно б не складалось і взагалі все, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповів своєму синові ОСОБА_1 - позивачу у справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується дублікатом свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області 02 липня 2015 року.

На підставі заяви про прийняття спадщини від 17.01.2014 року, поданої відповідачем ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Баллод Галиною Анатоліївною було заведено спадкову справу № 5/2014 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У заяві про прийняття спадщини ОСОБА_3 зазначив про наявність, крім нього, іншого спадкоємця за законом - позивача ОСОБА_1 .

Згідно матеріалів спадкової справи, до складу спадкового майна належить будинок АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,4141 га, що знаходиться на території Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер :04:000:0055, земельна ділянка площею 0,6351 га, що знаходиться на території Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер :06:000:0056.

Листом 115/02-14 від 16.06.2015 року, нотаріус Баллод Г.А. повідомила позивача ОСОБА_1 про відкриття спадщини після смерті його батька.

Зазначений лист ОСОБА_1 отримав 20.06.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення. Листом від 30.06.2015 року, зареєстрованого 03.07.2015 року за № 266/0214, представник позивача повідомив нотаріуса про те, що її довіритель, як спадкоємець за заповітом, пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин та має намір звертатись до суду за продовженням строку для прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи Пустомитівського районного суду Львівської області № 450/1646/16 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, 10.07.2015 року позивач ОСОБА_1 вже звертався до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому зазначав, що є спадкоємцем за заповітом від 12 березня 1992 року після смерті ОСОБА_4 , а також долучив копію заповіту до матеріалів справи. Згідно позовних вимог у справі № 450/1646/16 просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки такий строк ним пропущено з поважної причини - не знав про смерть батька. Ухваленим у зазначеній справі рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 березня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області та постановою Верховного суду від 27 лютого 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовлено.

10.05.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, який пропущений ним через його необізнаність про наявність заповіту, тобто з інших підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини у даній справі, районний суд виходив з того, що позивач не довів належними доказами, що йому не було відомо про наявність заповіту на його користь, та його доводи про те, що він не знав про наявність заповіту, спростовуються долученою ним до матеріалів позову завою від 30.06.2015 року, поданою ним приватному нотаріусу Баллод Г.А., у якій він зазначив, що є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 за заповітом. Крім того, з копії заповіту вбачається, що такий на звороті містить напис від 26.10.2015 р. про його незмінність та не скасованість, що спростовує твердження позивача про те, що йому не було відомо про існування заповіту, що є підставою для відмови у задоволенні позову про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини з підстав, що такий пропущений у зв`язку з його необізнаністю про наявність заповіту.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 14.11.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н.О.

Цяцяк Р. П.