У Х В А Л А

"14" листопада 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря судових засідань - Кузьменко А.М.,

за участю:

представник позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - Мартьянова Л.В.,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання сторони позивача про застосування заходів процесуального примусу по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання недійсними рішення (правочини) щодо нарахування та обліку заборгованості за незаконне заволодіння та утримання майна у вигляді тепла (теплової енергії) за централізоване опалення,

у с т а н о в и в :

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про застосування до відповідача заходів процесуального примусу та зобов`язання відповідача надати відповідь. Дане клопотання обгрунтував тим, що в судовому засіданні 11.05.2018 року судом було прийнято заяву з письмовими запитаннями до відповідача на підставі ст.93 ЦПК України, відповіді на які відповідачем не було надано по цей час ні суду, ні позивачу. З цього вбачається зловживання правом та це є підставою для застосування до нього заходів процесуального примусу, про що і просив суд, а саме - застосувати до відповідача заходи процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу та зобов`язати відповідача протягом п`яти днів надати відповіді на питання, що викладені в заяві від 11.05.2018 року.

Представник відповідача зазначила, що ними надано ряд документів на вимогу суду, заперечувала щодо задоволення клопотання представника позивача.

Третя особа ОСОБА_2 підтримав клопотання представника позивача.

Вислухавши клопотання, думки учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Вказана справа перебуває в провадженні суду з 01.09.2017 року, по цей час - на стадії клопотань.

В судовому засіданні 11 травня 2018 року представником позивача було подано до справи заяву про визнання правочину недійсним (а.с.87-88 т.1), в якій просив суд письмово опитати відповідача як свідка та поставити йому ряд перерахованих питань. Вказану заяву сторона позивача назвала уточненою.

Відповідно до ст.93 ЦПК України в редакції 2017 року (введено в дію з 15.12.2017 року), на яку посилається представник позивача, учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи, що ним продається до суду, не більше 10 запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи. Учасник справи, якому поставлено питання позивачем, зобов`язаний надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті. Відповіді подаються у формі заяви свідка не пізніше як за п`ять днів до підготовчого засідання, а у справі, що розглядається в порядку спрощеного провадження - до першого судового засідання.

Відповідно до ст.ст.143, 144 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено по даній справі, позовна заява ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» про визнання правочину недійсним була зареєстрована в суді 01.09.2017 року. Згідно ухвали суду від 13.09.2017 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до судового засідання. Всі вимоги ЦПК України, що діяв на той час, при прийнятті позову, призначенні справи до судового розгляду були дотримані судом.

Суд не може погодитися з тим, що заява від 11.05.2018 року, в якій представник позивача виклав запитання до відповідача, може розглядатися як заява, передбачена ст.93 ЦПК України, на яку посилається представник позивача, оскільки вказана заява не є першою заявою по суті справи і ст.93 ЦПК України може застосовуватися з моменту прийняття нового ЦПК України, з 15.12.2017 року, а в даному випадку позов подано до суду 01.09.2017 року. Закон зворотної дії в часі не має. Крім цього, вказана заява, що мала назву «уточнена» судом не приймалася до розгляду в такій редакції, законодавством не встановлено права позивача на подачу уточнень позовних вимог. На розгляд прийнята заява про зміну предмету позову, подана позивачем 26.06.2018 року (а.с.133-136 т.1).

Крім цього, представник позивача в заяві від 11.05.2018 року просить саме суд опитати письмово відповідача як свідка, що взагалі не передбачено законодавством України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відсутні будь-які підстави для задоволення клопотання представника позивача як щодо застосування заходів процесуального примусу до відповідача, так і щодо зобов`язання відповідача надати відповідь.

Суд звертає увагу і на те, що права позивача ніяким чином не порушуються, позивач матиме повне право задати всі питання, які він має до відповідача під час розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 260 ЦПК України,

у х в а л и в :

Клопотання представника позивача про застосування заходів процесуального примусу по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання недійсними рішення (правочини) щодо нарахування та обліку заборгованості за незаконне заволодіння та утримання майна у вигляді тепла (теплової енергії) за централізоване опалення - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: