БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/518/18
провадження № 2/361/193/19
РІШЕННЯ

Іменем України

24 жовтня 2019 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді:Петришин Н.М.,
за участю секретаря: Масловської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про вселення та усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позиція позивача та зміст позовних вимог ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровані відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак, ОСОБА_3 з 2015 року за місцем своєї реєстрації не проживає. ОСОБА_2 також тривалий час не проживав у будинку, але з липня 2016 року заселився знову, а з жовтня 2016 року знову таки не проживає у спірному будинку. Більш того, останній привів будинок до нежилого стану, демонтував котел, батареї, вирвав трубу водопостачання та водовідведення, пошкодив електропроводку, зняв розетки та насосну станцію. Відповідачі не є членами сім`ї позивача та ніколи не були ними, у зв`язку із смертю колишнього власника будинку є такими, що втратили право користування житлом. Крім того, відповідачі чинять позивачу перешкоди у здійсненні нею прав щодо вільного користування, володіння та розпорядження майном, псують належне позивачу майно, а тому остання звернулася із позовними вимогами, в яких просить усунути перешкоди у користуванні їй житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із вказаного будинку.

07 серпня 2018 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій остання просить усунути перешкоди у користуванні нею житловим будинком та земельною ділянкою, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання такими, що втратили право користування житловим будинком та земельною ділянкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зняттям їх з реєстраційного обліку. Вказана заява про уточнення позовних вимог прийнята судом у підготовчому засіданні 06 лютого 2019 р. (а.с. 162-164).

Позиція відповідачів щодо позовних вимог ОСОБА_1

20 березня 2018 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якій остання не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та просить у їх задоволенні відмовити з огляду на наступне. У спірному будинку відповідачі зареєстровані ще з дитинства. На праві власності будинок належав їх бабі ОСОБА_8 . Разом із бабою були зареєстровані та проживали відповідачі, вели спільне господарство. Після смерті баби, позивач успадкувала будинок за заповітом. Також, після смерті бабусі ОСОБА_8 у 2015 році позивач навмисно почала створювати умови, які унеможливили сумісне проживання відповідачів із позивачем. Спірний будинок є єдиним місцем проживання для ОСОБА_3 та її малолітньої дочки, іншого житла відповідачі не мають (а.с. 162-164 у І-му томі).

29 березня 2018 року представник позивача подав відповідь на відзив, де зазначає, що відповідач ОСОБА_3 вводить суд в оману, зазначаючи у відзиві те, що вона проживала у спірному будинку до грудня 2016 року. Так, 30.01.2017 р. ОСОБА_3 взята на облік по вагітності та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою відповідач ОСОБА_3 проживає і до тепер. Також, факт непроживання ОСОБА_3 у спірному будинку підтверджується актом обстеження ПАТ «Київоблгаз» від 26.10.2016 р. та актом № 050437 контрольного огляду засобів обліку електричної енергії від 15.11.2016 р. Відповідно до вказаних актів, у будинку АДРЕСА_1 відсутній газовий котел та колонка. З часу складання зазначених актів та станом на лютий-березень 2017 року показники лічильників газу та електроенергії не змінювалися. Зазначене свідчить про те, що у будинку ніхто не проживав. Також, не відповідають дійсності доводи відповідача про те, що вона є членом сім`ї позивача, оскільки остання ніколи не проживала із відповідачами, жодних сімейних відносин між сторонами не виникало. Відповідач ОСОБА_3 має свою сім`ю, чоловіка з дитиною.

Позиція та зміст зустрічних позовних вимог ОСОБА_3

19 березня 2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про вселення та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, яка ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2018 року прийнята до розгляду та об`єднана в одне провадження з первісними позовними вимогами ОСОБА_1 . (а.с. 122 у І- му томі).

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 посилається на те, що у будинку АДРЕСА_1 вона зареєстрована з дитинства та проживала там до грудня 2016 року. У вказаному будинку вона проживала із братом ОСОБА_2 , батьком та бабусею - ОСОБА_8 , яка була власником спірного житлового будинку. Всі вони разом проживали однією сім`єю, сплачували за комунальні послуги. У 2015 році бабуся ОСОБА_8 померла, і житловий будинок за заповітом успадкувала її дочка - ОСОБА_1 . На даний час такий заповіт оспорюється у судовому порядку. Після смерті бабусі ОСОБА_1 . почала чинити ОСОБА_3 перешкоди у користуванні та проживанні у спірному житловому будинку, навмисно почала створювати у будинку умови, які унеможливили спільне проживання, тому ОСОБА_3 змушена на даний час винаймати квартиру разом із своєю малолітньою дочкою. Спірний будинок є єдиним житлом ОСОБА_3 . З огляду на викладені обставини, позивач за зустрічним позовом просить зобов`язати відповідача ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_3 з малолітньою донькою - ОСОБА_13 до даного будинку та передати ключі від нього (30-36 у І- му томі).

Позиція відповідача за зустрічним позовом щодо позовних вимог ОСОБА_3

25 лютого 2019 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_14 надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній заперечує проти задоволення вимог ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що вони є недоведеними, безпідставними та такими, що спростовуються наявними у матеріалах справи доказами (а.с. 76-77 у ІІ-му томі).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2018 року призначено підготовче засідання (а.с. 21-22 у І- му томі).

У підготовчому засіданні 01 серпня 2018 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_15 про виклик та допит в якості свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , про що внесено відповідну ухвалу до протоколу судового засідання (а.с. 155-156 у І-му томі).

Також, 01 серпня 2018 року представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_15 подав заяву про закриття провадження у справі.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2018 року відмовлено ОСОБА_15 у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі (а.с. 158-159 у І-му томі).

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 серпня 2018 року зупинене провадження у справі, у зв`язку із надходженням від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_15 апеляційної скарги на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області (а.с. 193-194 у І-му томі).

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2018 року поновлено провадження у справі (а.с. 204 у І- му томі).

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2018 року зупинене провадження у справі, у зв`язку із повторним надходженням від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_15 апеляційної скарги на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області (а.с. 248-249 у І-му томі).

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2018 року поновлено провадження у справі (а.с. 16 у ІІ-му томі).

У підготовчому засіданні 06 лютого 2019 року задоволено клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_15 про виклик та допит в якості свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , про що внесена відповідна ухвала до протоколу судового засідання (а.с. 68-69 у ІІ-му томі).

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 80 у ІІ-му томі).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_14 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні 24 червня 2019 року заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та підтримав зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 . Щодо суті позову пояснив, що він з дитинства зареєстрований та проживав у будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку він проживав із батьком, сестрою ОСОБА_3 та бабою ОСОБА_8 , якій належав будинок. Згодом, батько та баба померли, а відповідач і надалі жив у будинку та сплачував за комунальні послуги. У будинку ОСОБА_2 проживав до весни 2017 року. Після цього, припинив проживання у будинку, так як позивач ОСОБА_1 . почала чинити перешкоди у користуванні будинком, відключила світло та газ, змінила замки у дверях. Відповідач має земельну ділянку, однак на ній відсутній житловий будинок, оскільки відсутні кошти щоб його збудувати. Іншого власного житла відповідач не має і міг би надалі проживати у спірному будинку, однак ОСОБА_1 чинить перешкоди (а.с. 130 у ІІ-му томі). У наступні судові засідання відповідач не з`являвся, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_15 заперечував проти задоволення первісних позовних вимог, зустрічний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Фактичні обставини справи, що встановлені судом.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 17 вересня 2016 року державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області (а.с. 5 у І-му томі).

Вищевказаний житловий будинок ОСОБА_1 успадкувала після смерті своєї матері - ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області.

У спірному будинку з 03 липня 1996 року зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 , а з 05 січня 1998 року - ОСОБА_3 , що підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 08.02.2018 та копією довідки про реєстрацію місця проживання особи № 25 від 10 березня 2017 року (а.с. 19, 20, 77 у І-му томі).

04 липня 2016 року зареєстрований шлюб між ОСОБА_21 та ОСОБА_3 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_3 (а.с. 39 том 1)

21 березня 2016 року депутатом Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_20 у присутності свідків складено акт про встановлення факту проживання за адресою: АДРЕСА_1 , який затверджений головою Рожніської сільської ради Броварського району Київської області. Відповідно до даного акту, у ході обстеження встановлено, що у будинку зареєстровані та проживають: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_16 (а.с. 48 у І- му томі).

04 листопада 2017 року депутатом Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_20 у присутності свідків складено акт про встановлення факту проживання за адресою: АДРЕСА_1 , який затверджений головою Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області. Зі змісту вказаного акту вбачається, що в ході обстеження будинку за вказаною адресою депутатом встановлено, що такий будинок на праві власності належить ОСОБА_1 , в якої знаходяться ключі від будинку. Ознаки проживання будь-яких осіб у будинку відсутні (а.с. 12 у І- му томі).

19 лютого 2019 року депутатом Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_20 у присутності свідків та дільничного офіцера складено акт про встановлення факту проживання за адресою: АДРЕСА_1 , який затверджений головою Рожнівської сільської ради Броварського району Київської області. Зі змісту даного акту вбачається, що внаслідок обстеження депутатом встановлено те, що ОСОБА_3 з народження та до 2015 року проживала у вказаному будинку. Фактично на даний час у будинку не проживає, у зв`язку із тим, що не має можливості потрапити до будинку, так змінені вхідні замки в дверях (а.с. 98 у ІІ-му томі).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що відповідачі є її дітьми. Із самого народження свідок разом із чоловіком, його матір`ю ОСОБА_8 та відповідачами проживали у будинку АДРЕСА_1 Потім чоловік помер і свідок разом із відповідачами доглядали за бабою та продовжували жити у вказаному будинку. Згодом, померла і баба. У 2016 році свідок переїхала жити в інший будинок, а відповідачі залишилися надалі проживати у будинку. У 2017 році ОСОБА_3 переїхала проживати до свого чоловіка, а ОСОБА_2 залишився проживати у будинку, однак ОСОБА_1 перешкоджала проживати у будинку, він ночував у машині, а згодом перестав проживати у будинку. ОСОБА_1 у спірному будинку не проживала, а приїжджала лише взяти продукти.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що проживає у с. Рожни з 1998 року і є подругою ОСОБА_16 . Відповідачі є дітьми ОСОБА_16 , які з самого свого народження зареєстровані та проживали до 2017 року у будинку АДРЕСА_1. У вказаному будинку останні проживали із матір`ю, батьком та бабою, яка була власником житлового будинку. За життя баба говорила, що будинок після її смерті дістанеться синові - батьку відповідачів. Однак, згодом склала заповіт, яким будинок заповіла ОСОБА_1 . У спірному будинку відповідачі не проживають з 2017 року так як ОСОБА_1 чинить їм перешкоди у проживанні. На вікнах стоять грати, замки у дверях змінені.

Інші свідки у судове засідання не з`явилися, сторона відповідача не наполягали про їх допит, про що наголошено у судовому засіданні 03.09.2019 р. (а.с. 136-137 у ІІ-му томі).

Судом установлено, що ОСОБА_3 не проживає у спірному будинку з грудня 2016 року, а ОСОБА_2 не проживає у цьому будинку з весни 2017 року.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 16 ЦК України передбачено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із положеннями ст. ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

За змістом зазначених норм право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів її сім`ї.

Наведений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року в справі № 6-158цс14.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

У спірному будинку відповідачі були зареєстровані та проживали як члени сім`ї (онуки) колишнього власника спірного житлового будинку і набули право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Проте, відповідачі ніколи не були членами сім`ї позивача.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю у певному аспекті, не пов`язане із позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Із матеріалів справи встановлено, що будинок знаходиться у власності позивача, відповідачі права власності на будинок чи його частку не мають.

Установлено, що сторони не проживали разом однією сім`єю, відповідачі спільним побутом із позивачем не пов`язані, тому їх права на користування чужим майном підлягають припиненню на вимогу власника цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року у справі №734/387/15-ц та Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2019 року у справі №357/7940/16-ц.

Отже, з аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, тому суд з урахуванням встановлених у справі обставин дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні позивачу власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним будинком.

У контексті вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю, позивач також просив зняти відповідачів з реєстраційного обліку.

Проте, відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації місця проживання і про це не потрібно додатково зазначати в резолютивній частині рішення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що проживала у спірному будинку з народження з батьками та бабусею. Після смерті бабусі ОСОБА_1 почала створювати нестерпні умови проживання та вигнала з будинку ОСОБА_3 , змінивши замки. Отже, ОСОБА_3 проживала у будинку до грудня 2016 року, а після того змушена була орендувати квартиру для проживання із дитиною, 2017 року народження. Спірний будинок є її єдиним житлом, вважає, що зі зміною власника вона не втратила право користування житлом, тому просить вселити з малолітньою донькою до будинку та усунути перешкоди у користуванні будинком. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази народження доньки у ОСОБА_3 .

При розгляді даної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком, є доведеними та таким, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Отже, виходячи із вищевказаного висновку, відповідач ОСОБА_3 втратила право на користування спірним будинком, тому її вимоги про вселення та усунення перешкод у користуванні є безпідставними.

Одночасно, доводи відповідачів про те, що позивач «вигнала» їх з будинку, не підтверджені достатніми та належними доказами. Також матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі виселились із спірного будинку внаслідок зміни позивачем замків. Тобто зміна замків відбулась після того, як відповідачі виселились із будинку. Аргументи щодо створення позивачем своїми неправомірними діями нестерпних умов проживання, внаслідок чого відповідачі покинули будинок, також є непідтвердженими. Однак, при цьому, позивач, як вбачається з позову та пояснень представника позивача у судовому засіданні, дійсно заперечує проти проживання відповідачів у спірному будинку, оскільки, як власник, вважає, що має право розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.

З огляду на викладене, зустрічні позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, та керуючись Конституцією України, ст. ст. 16, 321, 386, 391, 406 ЦК України, ст. ст. 141, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про вселення та усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.М. Петришин