Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/844/19
Провадження №: 2/332/845/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2019 р.
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді - Марченко Н.В.,
при секретарі Безбородько І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення..
Позивач КП «Водоканал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення.
Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2019 року відмовлено у відкриті провадження у справі в частині позовних вимог Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України. Прийнято позовну заяву Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення до розгляду.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 та користується послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, тому за період з 01.03.2012 року по 31.12.2018 року утворилась заборгованість в сумі 8380 грн. 08 коп., яку просять стягнути з відповідача, а також стягнути судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви до суду.
Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві.
Відповідач позовні вимоги визнав частково в частині стягнення заборгованості починаючи з квітня 2016 року обгрунтовучи свої вимоги тим, що його мати ОСОБА_2 , на імя якої відкрито особовий рахунок мала сплачувати за надані послуги до квітня 2016 року, але квитанції про сплату не зберіглись, заявив клопотання про застосування строку позовної давності.
Вислухавши сторони, дослідивши докази у справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд уважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав.
Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 01.08.1996 року по теперішній час, що підтверджується довідкою, виданою на запит суду Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 20.03.2019 року (а.с.13).
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" "споживач фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги"; «житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності», спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках, спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів,норм, стандартів, порядків і правил"; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством".
Учасниками відносин у сфері житлово-комунальні послуги є: власник, споживач, виконавець, виробник, відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Споживач згідно з п. 5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 66, 67, 68 ЖК України, та визначено, що наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і каналізації.
Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.
Пунктом 18 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачай та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць . Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем.
Згідно ст.. 64 ЖК УРСР , члени сім`ї наймача , які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями , що випливають із договору.
Відповідач ОСОБА_1 заперечуючи проти позову, зазначав, що розрахунок, наданий позивачем, є необґрунтованим, але в порушення вимог ст.ст. 12, 81 УПК України не надав суду належних та допустимих доказів, що позивачем дійсно був наданий невірний розрахунок. Власного розрахунку відповідач також суду не надав.
Таким чином, суд уважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед КП «Водоканал», яка утворилася за період з 01.03.2012 року по 31.12.2018 року на загальну суму 8380 грн. 08 коп. та вважає наданий позивачем розрахунок заборгованості за цей період належним доказом.
Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків.
Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).
Таким чином, у разі неналежного виконання споживачем зобов`язання по оплаті комунальних послуг, оплата яких визначена періодичними платежами, позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
За ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
У даному випадку відповідач заявив про застосування позовної давності, що підтверджується його заявою від 18.04.2019 року (а.с.24).
Представник позивача, заперечував проти застосування позовної давності, та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідно до позиції, яка викладена в Постанові Верховного Суду України № 6-43цс17 від 22.03.2017 року, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.
Суди повинні досліджувати призначення платежів, квитанції про сплату житлово-комунальних послуг та історію вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити, чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, та як наслідок, не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.
Так, згідно розрахунку заборгованості переривання перебігу позовної давності відбулось у квітні 2016 року, оскільки відповідчем в цей період було сплачено за надані послуги суму в розмірі 400 грн. (а.с.4)
Таким чином, у даному випадку в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.03.2012 року по 30.04.2013 року слід відмовити, у зв`язку із пропуском позивачем позовної давності.
З урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення задоволенню підлягають позовні вимоги за період з 01.05.2013 року по 31.12.2018 року включно на суму 6261 гривню 27 копійок.
Суд зауважує, що відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникають у споживачів з моменту користування цими послугами. Відповідач мав змогу також відмовитися від отримання певних послуг по даній квартирі (відключення водопостачання холодної та гарячої води, водовідведення, теплопостачання, постачання газу, тощо), відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»», так як не в змозі за них сплачувати належним чином, але не скористався цією можливістю.
Всупереч вимогам закону відповідач не здійснював оплату за послуги водопостачання та водовідведення, а тому в позивача наявні правові підстави для стягнення заборгованості, що утворилась внаслідок несплати за надані послуги, а саме в межах строку позовної давності на суму 6261 гривню 27 копійок.
Таким чином, позовні вимоги КП «Водоканал» підлягають частковому задоволенню.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача КП «Водоканал» підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам від заявлених, в сумі 6261,27 грн., виходячи з такого розрахунку: (заявлено суму у розмірі 8380 грн., 08 коп. задоволено на суму 6261 грн. 27 коп.) 1921грн. - сплачений при подачі позову до суду судовий збір х 6261, 27грн./ 8380 грн.08 коп.=1435 грн. 29 коп.
Керуючись ст.ст. 141, 259,263-265,268 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Водоканал» (ідентифікаційний номер юридичної особи 03327121, р/р НОМЕР_3 , р/р НОМЕР_4 в ПАО «ПУМБ», МФО 334851) суму заборгованості за період 01.05.2013 року по 31.12.2018 року за надані послуги з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення в сумі 6261 гривню 27 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Водоканал» (ідентифікаційний номер юридичної особи 03327121, р/р НОМЕР_3 , р/р НОМЕР_4 в ПАО «ПУМБ», МФО 334851) судовий збір в розмірі 1435 грн. 29 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Повний текст рішення виготовлено 15.11.2019 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження
Суддя Н.В. Марченко