Провадження № 2/522/4322/19
Справа № 522/9200/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л. В.,

при секретарі судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ПАТ «Банк «Траст» 05.05.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 74767,14 грн. та судового збору у розмірі 747,67 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначив, що 29.07.2013 року між ПАТ «Банк «Траст» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R051.0030349, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 63061 грн., зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 6,49 річних та 1,37 % комісії за обслуговування кредиту, строком на 60 місяців з щомісячною оплатою кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує протягом тривалого часу. У зв`язку з чим, станом на 15.12.2014 року, за ним перед Банком утворилася заборгованість за зазначеним договором у розмірі 74767,17 грн. На адресу відповідача була направлена вимога про дострокове погашення кредиту, однак станом на дату подання позовної заяви відповідачем не було виконанні умови, викладені у вимозі.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2015 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» суму заборгованості за кредитним договором №R051.0030349 від 29.07.2013 року, в розмірі 74 767 грн. 17 коп.. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

16.02.2018 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, винесеного судом 08.10.2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 08.06.2018 року заочне рішення скасовано та справу ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 18.09.2018р..

Ухвалою суду від 18.09.2018 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 06.12.2018 року.

06.12.2018 року, 28.02.2019 року, 21.05.2019 року розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою сторін.

Ухвалою суду від 06.06.2019 року було поновлено строк на звернення представника відповідача із клопотанням про витребування доказів та в задоволенні клопотання відмовлено.

Розгляд справи відкладено на 23.07.2019 року. У зв`язку з неявкою сторін 23.07.2019 року розгляд справи було відкладено на 06.11.2019 року.

У судове засідання 06.11.2019 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача надав до суду заяву, згідно якої наполягав на позові та просив справу розглядати за його відсутності. Від сторони відповідача до суду заяв по суті справи не надано.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Оцінюючи процесуальну поведінку сторін, а також наявність доказів щодо їх належного сповіщення, з огляду на тривалість перебування даної справи у суді (з 2015 року), суд приходить до висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності сторін згідно положень ч.1 ст. 223 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 15.11.2019 року.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи судом встановлено, що на підставі заяви від 29.07.2013 року про надання кредиту на споживчі цілі складеної від імені ОСОБА_1 , ним висловлено прохання до фахівця з кредитування Одеської РД ПАТ Банк «Траст» про укладення договору № R051.0030349 від 29.07.2013 року, що має змішану форму, яка містить елементи договору банківського рахунку фізичної особи-договору про відкриття поточного рахунку особи або договору про відкриття поточного рахунку фізичної особи із використанням платіжної картки по рахунку № НОМЕР_1 , та кредитного договору на суму кредиту 63 061 грн..

29.07.2013 року між ПАТ «Банк «Траст» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R051.0030349, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 63061 грн., зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 6,49 річних та 1,37 % комісії за обслуговування кредиту, строком на 60 місяців з щомісячною оплатою кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом.

До суду було надано копію Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі ПАТ Банк «Траст», підписаних 29.07.2013 року від імені кредитора в особі уповноваженого представника банку, та ОСОБА_1 , про що свідчать підписи сторін на кожній сторінці договору. (а.с.5-8)

Також позичальником було підписано додаток №1 до Договору №R051.0030349 від 29.07.2013 року «Графік платежів»; розпис сукупної вартості, значення реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту; Тарифи ПАТ Банк «Траст» на розрахункове-касове обслуговування поточних рахунків фізичних осіб для здійснення операцій із використанням платіжної картки.

Кредит було отримано відповідачем 29.07.2013 року, що підтверджується меморіальним ордером № Loan-36637 від 29.07.2013 року (а.с.17).

Також, відповідачем ОСОБА_1 29.07.2013 року була підписано додаткова угода № 1 до кредитного договору № R051.0030349 від 29.07.2013 року., згідно якої відповідач, який є позичальником, зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом, комісії, повертати кредит частинами у сумах та терміни, визначені у графіку платежів. (а.с.9, 14).

Згідно пам`ятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «Траст», підписаної 26.07.2013 року, позичальником, щомісячна комісія від початкової суми кредиту становить 1,37% та розраховується протягом всього строку дії кредитного договору від суми кредиту та стягується щомісячно у складі чергового платежу; також за несвоєчасне виконання зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту, кредитор нараховує, а клієнт сплачує йому пеню у розмірі 0,3 процента від суми прострочених зобов`язань за кожен день прострочення.

Як вбачається з позову та що не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, позивач умови кредитного договору виконав та надав відповідачу ОСОБА_1 кошти, які зазначені у кредитному договорі. Проте відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснював відповідні платежі щодо погашення кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилася заборгованість за кредитним договором.

Згідно розрахунку банку, надано до позову, у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем ПАТ «Банк «Траст» станом на 15.12.2014 року виникла заборгованість, загальна сума якої складає 74 767 (сімдесят чотири тисячі сімсот шістдесят сім) грн. 17 коп., з яких:

- сума заборгованості за кредитом 59783,43 грн.;

- прострочена сума заборгованості по відсоткам 1780,84 грн. за період із 29.07.2013 року по 15.12.2014 року;

- комісія за супроводження кредиту 9945,08 грн. за період із 29.07.2013р. по 15.12.2014р.;

- пеня за прострочення платежів 3257,82 грн. за період із 29.07.2013р. по 15.12.2014 р.;

Розрахунок заборгованості доданий до матеріалів справи (а.с.16).

Із матеріалів справи вбачається, що Банк направляв Відповідачу письмову вимогу за Вих. б/н, від 12.11.2014 року про дострокове погашення кредиту та інших нарахувань за ним, про що в матеріалах справи є відповідні відомості та підтверджуючі документи (а.с.21-25).

Однак заборгованість так і не була погашена, тому банк 05 травня 2015 року звернувся до суду з дійсним позовом.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Отже, згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодекс України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

Заперечуючи проти розрахунку заборгованості за кредитом, наданого позивачем, представник відповідача надав до суду висновок експертного дослідження №133 від 29.11.2018 року, складеного експертом Бочкарьовим Д.О., яке проведено за заявою адвоката Шкодіною Л.П. від 19.11.2018р., з якого вбачається, що за даними наданих на дослідження документів, визначити заборгованість зазначену у розрахунку заборгованості ПАТ «Банк Траст» станом на 15.12.2014р. не надається за можливе.(а.с.128-137). Щодо висновку в ч.3 цього висновку, то суд не бере його уваги , оскільки експертом порівнювався період платежів та їх нарахувань за період з 15.08.2013р. по 20.07.2018р, який не зазначено позивачем у позові.

Між тим, суд вбачає, що даний висновок не спростовує належним чином існуючу заборгованість відповідача перед банком. Жодних інших доказів на спростування вимог банку зі сторони відповідача суду надано не було.

У відповідності ст.1 ЦПК України (в редакції на час подання позову), завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.10 ЦПК України (в редакції на час подання позову), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільно-процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017р..

Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

У відповідності до ст. 13 ЦПК України ( в редакції від 15.12.2017 року), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Також, судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору № R051.0030349 від 29.07.2013 року, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору в розмірі 747,67 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи меморіальним ордером № 560013 від 03.04.2015 року, на зазначену суму (а.с.3), та які також підлягають стягненню з відповідача на користь банку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.. 1, 3, 509, 524, 525, 526, 530, 533, 536, 546, 610-612, 626, 627-629, 631, 638, 639, 1046-1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 43, 49, 64, 76, 81-82, 89, 95, 133, 141, 209, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України; суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» (юридична адреса: 01014, м. Київ, вул.С. Струтинського, буд.8, рахунок № НОМЕР_3 в ПАТ «Банк «Траст», МФО 380474, ) суму заборгованості за кредитним договором № R051.0030349 від 29.07.2013 року, в розмірі 74767 (сімдесят чотири тисячі сімсот шістдесят сім) грн. 17 коп., з яких:

- сума заборгованості за кредитом 59783,43 грн.;

- прострочена сума заборгованості по відсоткам 1780,84 грн.;

- комісія за обслуговування кредиту 9945,08 грн.;

- пеня за прострочення платежів 3257,82 грн..

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Траст» (юридична адреса: 01014, м. Київ, вул.С. Струтинського, буд.8, рахунок № НОМЕР_3 в ПАТ «Банк «Траст», МФО 380474, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 747 (сімсот сорок сім) грн..67 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 15.11.2019 року.

Суддя Л.В. Домусчі