_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1140/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2019 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

при секретарі Шеховцевій О.В.

За участю представника позивача -адвоката Макаренка В,В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

Встановив

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 20.11.2018 року відкрите спрощене позовне провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Після уточнення позовних вимог сторона позивача вимагає стягнути з Страхової компанії «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 29522,07 грн., витрати на проведення експертного дослідження пошкодженого транспортного засобу в сумі 1500 грн., пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання в розмірі 9469,78 грн., 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 795,52 грн., інфляційні втрати в розмірі 2900,56 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - франшизу в розмірі 1000 грн., на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. Окрім того, позивач вимагає стягнути з відповідачів на її користь судові витрати.

Представник позивача стверджує, що внаслідок порушення 14.02.2018 року водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху сталося зіткнення двох транспортних засобів і було пошкоджено належний ОСОБА_1 автомобіль марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 , що спричинило власнику автомобіля як майнову так і моральну шкоду.

08.01.2019 року відповідач Страхова компанія «Альфа-Гарант» надала до суду відзив на позов з письмовими доказами, що обґрунтовують доводи відповідача.

Позивач після ознайомлення з відзивом на позов і доданими до нього документами надав заяву про уточнення позовних вимог шляхом збільшення суми позову.

22.02.2019 року до суду від ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» надійшло клопотання про виклик у якості свідка до судового засідання аварійного комісара ОСОБА_3 та участь представника відповідача в судовому засіданні в режимі відео конференції, доручивши проведення відео конференції Печерському райсуду м. Києва.

Клопотання відповідача суд задовольнив.

17.05.2019 року судове засідання в режимі відеоконференції не відбулося з причин відсутності у Печерського райсуду м. Києва технічної можливості проводити судові засідання в режимі відеоконференції. Надалі за клопотанням представника відповідача суд доручав проведення відео конференції судового засідання Господарському суду м. Києва, Деснянському райсуду м. Києва. З технічних причин судові засідання не відбулися.

До сьогоднішнього судового засідання представник відповідача страхової компанії знову надав клопотання про участь в режимі відео конференції.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість вирішити спір за відсутності відповідача - СК «Альфа-гарант», який надав відзив на позов, відзив на уточнений позов разом з документами, що обґрунтовують доводи відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`являється, про дату, час і місце розгляду справи сповіщався судом неодноразово, відзив на позов не надав, причини неявки суду не повідомив.

Суд вислухав представника позивача, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

14.02.2018р. о 19год.20 хв. на перехресті вул. Академіка Філатова - Варненська в м. Одесі, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив виїзд на перехрестя на заборонений сигнал світлофору, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби учасників отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського райсуду м. Одеси від 30.03.2018року, винесеній по справі за № 520/2650/18 водія ОСОБА_2 визнано винним у порушенні п.8.7.3. (е) Правил дорожнього руху і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП. Законної сили постанова суду набрала 24.04.2018 року. Окрім того, постановою Київського райсуду м. Одеси від 08.05.2018 року, винесеній по справі за №520/2649/18 встановлено відсутність вини в діях водія ОСОБА_4 в порушенні Правил дорожнього руху і провадження по справі про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито.

Відповідно до Звіту №0316-02-18 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ «Тойота» від 27лютого 2018 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14.02.2018 року, становить 30522,07 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант», та згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2361120 ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, становить 50 000 гривень.

02.03.2018р. на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водій ОСОБА_4 направив на адресу ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» повідомлення про ДТП з необхідними документами. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» отримало повідомлення про ДТП 12.03.2018р.

Оскільки страхова компанія не провела огляд пошкодженого автомобіля, належного позивачу, ОСОБА_1 звернулась до експертів «Карекс Ґруп» - ФОП ОСОБА_6

і 27.02.2018 року отримала звіт №0316-02-18 про оцінку колісного транспортного засобу «Тойота» д.р.н. НОМЕР_1 щодо визначення розміру матеріального збитку.

29.03.2018р. ОСОБА_1 направила на адресу ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» заяву з вимогою про виплату страхового відшкодування з необхідними документами. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» отримала заяву про виплату страхового відшкодування 03.04.2018 р.

ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» листом від 11.04.2018р. за вих. №12/1026 сповістило ОСОБА_1 про необхідність надати до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та постанову суду про притягнення винної у порушенні Правил дорожнього руху особи з відміткою про набрання постановою законної сили.

ОСОБА_1 вимоги страховика виконала і 29.05.2018р. направила на адресу ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» лист з додатками.

Станом на звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом сума страхового відшкодування за вищевказаним страховим випадком страховиком не сплачена.

Сторона позивача доводить, що Страхова компанія допустила прострочення грошового зобов`язання, що призвело до порушення зобов`язання (ст. 610 ЦК України), і з 04.07.2018 року СК «Альфа -гарант» вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань (ст. 612 ЦК України). Посилаючись на положення п.36.5 ст.36 ЗУ №1961-ІУ позивач вимагає стягнути з страховика окрім суми страхового відшкодування в розмірі 29522,07 грн., витрат на експертне дослідження пошкодженого автомобіля в сумі 1500 грн., пеню за період з 04.07.2018 по 11.05.2019р. в розмірі 9469,78 грн.; 3% річних за користування грошовими коштами за період з 04.07.2018 по 11.05.2019р. в розмірі 795,52 грн; інфляційні втрати за період з 04.07.2018 по 11.05.2019р. в сумі 2900,56 грн.

Позивач також доводить, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 - порушення Правил дорожнього руху - їй - ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних переживаннях за здоров`я майбутньої дитини (на момент ДТП - позивача була вагітною), переживаннях з приводу пошкодження майна (автомобіля), порушення налагодженого стану життя (довгий час позивач позбавлена була можливості користуватися автомобілем). Позивач оцінила розмір спричиненої їй моральної шкоди в суму 10 000 грн. і вимагає стягнути цю суму з відповідача ОСОБА_2

Посилаючись на положення ст. 36.6. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і поліс АМ/2361120 позивач вимагає стягнути з ОСОБА_2 на її - ОСОБА_1 суму франшизи в розмірі 1000 грн.

На обґрунтування своїх вимог сторона позивача посилається на такі письмові докази: постанови Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2018 року і від 08.05.2018 року, постанову апеляційного суду Одеської області від 24.04.2018 року (а.с.24-30), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.17), повідомлення про ДТП з повідомленням про вручення (а.с.19-20), заяву про виплату страхового відшкодування з повідомленням про вручення (а.с.21-22), звіт експерта №0316-02-18 з квитанцією про сплату (а.с.31-47), свідоцтво про народження дитини 27.08.2018 року у ОСОБА_1 (а.с.59), поліс АМ / 2361120 .

Відповідач ТзДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант», не визнаючи вимоги ОСОБА_1 , у відзиві на позов стверджує, що позивач не надала належний їй автомобіль для огляду та визначення матеріальної шкоди аварійному комісару ОСОБА_3 та експертній установі ТОВ «ВЕК «Сова». Відповідач доводить, що розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу неправомірними діями страхувальника , не визначено в установленому законом порядку, тому відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування.

Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

За загальними правилами, визначеними ст.ст.1166,1167,1187, 1190 ЦК України, тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України ) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV).

Згідно зі ст.6 закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом закону №1961-IV (стст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до вимог ст.21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-ІV) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що про факт настання страхового випадку (ДТП) потерпіла особа повідомив письмовою заявою страховика, надалі - потерпілий надав страховику заяву з усіма документами про виплату страхового відшкодування, але страховик не виконав свої зобов`язання за договором страхування щодо потерпілої особи.

У постанові від 04.07.2018 р. у справі №755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Проте покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування відповідальності та сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Велика Палата вважає, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі виникнення деліктного зобов`язання страховик бере на себе виконання обов`язку страхувальника у межах суми страхового відшкодування, а страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, може звернутися з позовом до страховика, у якого заподіювач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що відповідає загальній меті страхування.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону №1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, Страховик у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю,здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 34.2. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

У даному випадку - 10 робочий день проведення огляду страховиком з врахуванням вихідних днів припадав на 26.03.2018р.

Згідно п. 34.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до п. 5.2. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

У даному випадку суд не отримав від відповідача належних письмових доказів, того, що ОСОБА_1 (або водій ОСОБА_1) викликались під розписку або телеграмою з повідомленням про вручення з вимогою надати для огляду пошкоджений автомобіль.

Доводи відповідача - страхової компанії - про виклик позивача на огляд транспортного засобу в телефонному режимі не містяться на вимогах закону, тому не приймаються судом до уваги.

Цивільне судочинство, відповідно до приписів ч.1,3 ст. 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України регламентовано, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Визначення розміру матеріального збитку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Звіт №0316-02-18 від 27.02.2018 року про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ є належним і допустимим доказом щодо розміру майнової шкоди, завданої позивачу.

Розмір майнової шкоди для позивача складає 30522, 07 грн, витрати на проведення експертного дослідження складають 1500 грн. Умовами полісу визначено розмір франшизи 1000 грн. Таким чином, страховик зобов`язаний був сплатити потерпілому позивачу 30522,07 грн. +1500 грн - 1000 грн. = 31022 грн. 07 коп.

Порядок відшкодування шкоди пов`язаний з пошкодженням транспортного засобу закріплений у ст. 29 Закону №1961-IV, де вказано, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити настоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Тобто, відповідно до зазначеної статті строк виплати страхового відшкодування у даному випадку припадав на 03.07.2018р.

Листом ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» від 11.04.2018р. за вих. №12/1026 сповістив позивача про необхідність надати на підставі ст. 35 та 35.2 копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та постанову суду, яка вступила в силу та завірена належним чином (а.с.22). Як убачається з документів, наданих страховою компанією до відзиву, ОСОБА_1 надала страховику вищевказані документи.

Оскільки Страховик допустив прострочення грошового зобов`язання, що призвело до порушення зобов`язання (ст. 610 ЦК України), і з 04.07.2018 року ТзДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» таким, що прострочив виконання зобов`язань (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до положень п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961-IV: «за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня». За період з 04.07.2018 року по 11.05.2019 року (день подачі до суду заяви про уточнення позову) страховик прострочив регламентну виплату на 312 днів. Суд перевірив розрахунок пені, наведений стороною позивача на а.с. 132 і погоджується з ним. Розмір пені, що підлягає стягненню з страховика на користь позивача складає 9469,78 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Офіційно встановлений індекс інфляції за період з 04.07.2018 року по 11.05.2019 року 11 травня 2015 р. - становить 109,35 %, а інфляційні втрати позивача за невиконання грошового зобов`язання ТзДВ СК «Альфа гарант» становлять 2900,56 грн., а 3% річних від суми боргу за вищевказаний період становлять 795,52 грн.

Таким чином, з страховика на користь потерпілої ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти в загальній сумі 44187 грн. 93 коп.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - «Постанова»), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В ч. 9 Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд погоджується з доводами позивача, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 (порушення Правил дорожнього руху) ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням майна - автомобіля «Тойота», порушенням налагоджену стану, тому як тривалий час позивач позбавлена була можливості користуватися належним їй автомобілем. Суд при визначенні розміру моральної шкоди виходить з засад розумності, справедливості, співвідносить цей розмір з розміром майнової шкоди і вважає, що на користь позивача на відшкодування моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 належить стягнути 5000 грн.

Згідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Як зазначено в полісі № АМ/2361120 суму франшизи складає 1000 грн.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в сумі 5000 грн + 1000 грн = 6000 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2466 грн 80 коп 1242 грн. 70 коп. (пропорційно частині задоволених вимог): з ТзДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» - 1866 грн. 80 коп., з ОСОБА_2 - 600 грн.

Керуючись ст.259,263-265,268 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-гарант» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) 44 187 грн. 93 коп., де страхове відшкодування 29522 грн. 07 коп., витрати на експертне оцінювання 1500 грн, пеня - 9469,78 грн, 3% річних - 795 грн. 52 коп., інфляційні втрати - 2900 грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , ІПН - невідомий на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) на відшкодування моральної шкоди - 5000 грн, франшизу - 1000 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-гарант» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) судові витрати в сумі - 1866 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , ІПН - невідомий на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) судові витрати в сумі 600 грн.

В іншій частині позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Дата складання повного тексту судового рішення - 04.09.2019 року.

Суддя Калашнікова О. І.