02 вересня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.
при секретарі Красновському В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 звернення стягнення на предмет іпотеки,
В якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту, між позивачем та відповідачем укладено Іпотечний договір №02-23-Ф070900П-1815 від 21.11.2007 року, відповідно до умов якого, відповідач надав позивачеві в іпотеку нерухоме майно, а саме: чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_4 , яка належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу серії ВВК №117988, посвідченого 13 липня 2004 року нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №68 (надалі за текстом -"Предмет іпотеки"). Вартість предмету іпотеки відповідно до оцінки суб`єкту оціночної діяльності становить 941098,00 гривень.
У зв`язку з не виконанням умов договору про надання відновлювальної кредитної лінії станом на 25.05.2017 року заборгованість становить:
-розмір інфляційних витрат за кредитом - 4483,91 гривень;
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав. викладених у позові. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення повістки за місцем реєстрації відповідача, яка повернулася за закінченням терміну зберігання.
Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
За таких обставин, враховуючи згоду позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
В якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту, між позивачем та відповідачем укладено Іпотечний договір №02-23-Ф070900П-1815 від 21.11.2007 року, відповідно до умов якого, відповідач надав позивачеві в іпотеку нерухоме майно, а саме: чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_4 , яка належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу серії ВВК №117988, посвідченого 13 липня 2004 року нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №68 (надалі за текстом -"Предмет іпотеки"). Вартість Предмету іпотеки відповідно до оцінки суб`єкту оціночної діяльності становить 941098,00 гривень.
Вказані Договори укладено відповідно до вимог ст.203 Цивільного кодексу України та в силу ст.204 Цивільного кодексу України, вони є правомірними.
У зв`язку з не виконанням умов договору про надання відновлювальної кредитної лінії станом на 25.05.2017 року згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість становить:
-розмір інфляційних витрат за кредитом - 4483,91 гривень;
Відповідно п.2 ст.590 Цивільного кодексу України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом.
Спеціальним законом, яким визначено підстави та порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки є Закон України "Про іпотеку".
Відповідно до ст.12, ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.
Згідно норми ст. 38 Закону України «Про іпотеку» необхідно визначити спосіб, у який має бути звернено стягнення на предмет іпотеки, зазначити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації та вказати всі складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.
Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:
- загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;
- опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;
- заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;
- спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;
- пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;
- початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Згідно ст.1050 ч.2 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору позики.
З наведеного вище випливає, що звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов`язання.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд приходить до висновку про те, що оскільки за кредитним договором утворилась заборгованість, розмір якої доведено, то згідно ст.33 ЗУ "Про іпотеку" позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір іпотеки містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке визначає можливість банку звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу його будь-якій особі та будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України "Про іпотеку".
Позичальником умови договору кредиту належним чином не виконувались.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Факт неналежного виконання позичальником своїх договірних зобов`язань і наявність підтверджується наявними у матеріалах справи наданими позивачем розширеними розрахунками заборгованості, якими підтверджується заявлений банком розмір загального боргу позичальника.
Відтак наявність заборгованості відповідача за кредитним договором №Ф070900П від 21.11.2007 року доведена кредитором належними і допустимими доказами і спростована відповідачем не була.
Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права звернення на предмет застави.
Згідно ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Викладене свідчить про наявність підстав на звернення стягнення банком на предмет іпотеки в рахунок задоволення своїх вимог за кредитним договором №Ф070900П від 21.11.2007 року.
Умовами ст. 590 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.
З точки зору частин 2 і 3 ст. 16 ЦК України, статей 36,37 Закону України «Про іпотеку» позивач, як іпотекодержатель, має право захистити свої майнові права звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Зобов`язання перед ПАТ «Укрсоцбанк» залишаються не виконаними, у зв`язку з чим позивач правомірно просить звернути стягнення на іпотечне майно.
Враховуючи викладене, задля забезпечення захисту цивільних майнових, житлових та інших конституційних прав і законних інтересів сторін даного спору, суд вважає за необхідне, задовольнити даний позов і звернути стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки, яким є чотирикімнатна квартира АДРЕСА_4 .
Згідно звіту №ВА170816-001 від 16.08.2017 року про незалежну оцінку вартості квартири АДРЕСА_4 , та належить ОСОБА_1 , її вартість складає 941098,00 гривень.
Установлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні за такою процедурою відповідає частині шостій статті 38 Закону України «Про іпотеку» у редакцій, чинній на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц (провадження № 14-11цс18) дійшла правового висновку, що не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень, оскільки, виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 589, 590, 610, 612, 629, 1050 ч.2 ЦК України, ст.ст.12, 33, 36, 37, 38, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.12, 13, 19, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_4 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №Ф070900П від 21.11.2007 року, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом, - на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: С.І.Майдан