Справа № 209/1150/19
Провадження № 2/209/856/19
05 вересня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
за участі секретаря Кулік О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, та уточнивши свої позовні вимоги, просить усунути їй перешкоди в користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку вона набула на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18 квітня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотовою В.А. У цій квартирі зареєстровані вона, її чоловік ОСОБА_3 та її син ОСОБА_2 . З 2015 року по теперішній час у квартирі мешкають тільки вона та її чоловік, а їх син ОСОБА_2 у квартирі з січня 2015 року не мешкає, фактично проживає за місцем знаходження його місця роботи. У квартирі відсутні його речі. Де фактично мешкає відповідач, їй невідомо, бо між ними не склалися родинні відносини і вони вже два роки не спілкуються. Вона самостійно сплачує всі витрати на утримання квартири і не може оформити житлову субсидію через те, що відповідач залишається зареєстрованим у спірній квартирі, хоча не мешкає у житловому приміщенні понад два роки. Реєстрація відповідача у належній їй квартирі порушує її права власника квартири щодо користування та розпорядження майном. Посилаючись на статті 16, 391, 405 ЦК України, просить усунути їй перешкоди в користуванні квартирою, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі.
Позивач ОСОБА_1 у вступному слові стисло виклала зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову, просила позов задовольнити та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Крім того, допитана як свідок згідно ст. 234 ЦПК України, надала показання про те, що відповідач є її сином. Вона є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона придбала у 2002 році на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомого майна. Квартира складається із трьох житлових кімнат. У житловому приміщенні зареєстровані вона, її чоловік та їх син ОСОБА_2 Протягом останніх п`яти років син мешкає у м. Дніпро, де саме, їй невідомо. Син мешкає з жінкою, з батьком та з нею не спілкується. У 2015 році син забрав із квартирі всі свої речі, комунальні послуги він не сплачує і квартирою не цікавиться. Вона та чоловік не перешкоджали відповідачу користуватися квартирою, і він не намагався вселитися у квартиру. Через реєстрацію сина у квартирі вона не має можливості оформити житлову субсидію.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив на позовну заяву.
Виходячи з наведеного, відповідно до п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, жилою площею 51,6 кв., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується дублікатом договору купівлі-продажу квартири від 28 квітня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотовою В.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 939, виданим 03 березня 2005 року (а.с. 7), Витягом з Державного реєстру правочинів від 11 березня 2005 року (а.с. 9), Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6795262 від 22 березня 2005 року, виданого Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації (а.с. 8).
Згідно довідки ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/6503 від 14 березня 2019 року про реєстрацію та склад сім`ї (а.с. 10), особовий рахунок на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 відкритий на ім`я позивача ОСОБА_1 , яка разом з чоловіком ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані у цій квартирі. У графі «Родинні відносини» вказано, що відповідач ОСОБА_2 є сином позивача ОСОБА_1 та зареєстрований у квартирі з 09 грудня 2003 року.
В заявленому позові та в судовому засіданні позивач, допитана як свідок, стверджувала, що її син ОСОБА_2 не мешкає у спірній квартирі протягом останніх п`яти років, а у 2015 році він забрав із квартири всі свої речі. Син мешкає у м. Дніпро за місцем своєї роботи, але де саме їй невідомо, бо через напружені стосунки, син останні два роки не спілкується з нею та батьком ОСОБА_3 .
Згідно акту про непроживання від 18 березня 2019 року (а.с. 11), що складений на підставі свідчень мешканців квартири АДРЕСА_3 ( ОСОБА_4 ), квартири АДРЕСА_4 ( ОСОБА_5 ) будинку АДРЕСА_2 , та затверджений директором КП КМР «УКОЖФ» (а.с. 11), відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає у квартирі по АДРЕСА_1 з 2015 року по теперішній час.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , який є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 , не проживає у спірній квартирі більше одного року, будь-які угоди між ним та власником квартири не укладалися.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла чи законом .
У пункті 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року зазначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Суд вважає доведеним, що реєстрація відповідача у спірній квартирі та наявність відомостей про нього в особовому рахунку на квартиру, істотно ущемляє права позивача, як власника, бо ОСОБА_1 не має можливості на свій розсуд розпорядитися належним їй нерухомим майном: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укласти інші не заборонені законом угоди, та реалізувати своє право на отримання житлової субсидії.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач, як член сім`ї власника житла, втратив право користування житловим приміщенням в належній позивачу на праві власності квартирі по АДРЕСА_1 , не проживаючи в ній без поважних причин понад один рік..
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом у спірній квартирі, є підставою та зняття його з реєстрації по цій квартирі, що відноситься до компетенції Відділу реєстрації (зняття з реєстрації) фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, а також для виключення відомостей про нього із особового рахунку на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280 - 282 ЦПК України, суд
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 768,40 грн. сплаченого судового збору.
Повне судове рішення складено 10 вересня 2019 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Г.А. Байбара.