справа № 489/7076/18 провадження №2/489/481/19
РІШЕННЯ

Іменем України

15 листопада 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» (далі ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за проживання у гуртожитку

встановив:

У листопаді 2018 року ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за проживання в гуртожитку в сумі 18679,44 грн. та 1841,00 грн. судового збору.

Як на підставу позовних вимог позивачем вказано, що на балансі ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» перебуває гуртожиток по АДРЕСА_1 та відповідачу, як працівнику підприємства, за його бажанням у даному гуртожитку була надана ціла кімната, яка складається з трьох ліжко-місць, в якій він проживає до теперішнього часу. Оплата проживання в кімнаті має здійснюватися із розрахунку: за одне ліжко-місце, яке займає відповідач, за тарифами як для працівників підприємства 300,00 грн. щомісячно; за два вільних ліжко-місця за тарифами як для сторонніх громадян 430,68 грн. щомісячно (358,90 грн. + 71,78 грн. ПДВ). Однак, відповідач з березня 2016 року не в повному розмірі оплачує проживання в гуртожитку внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 18679,44 грн.

31.10.2019 ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» надало до суду заяву про збільшення позовних вимог та просило стягнути з відповідача заборгованість за проживання в гуртожитку за період з березня 2016 по грудень 201 року в сумі 21186,53 грн., а також 1921,00 грн. судового збору.

12.11.2019 представник відповідача адвокат Труба К.Б. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вимоги визнала частково в сумі 10600,000 грн. Вказала, що правовою підставою для нарахування плати за гуртожиток по АДРЕСА_1 у період з 2016 2018 роки є лише наказ ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 12.02.2016 № 28-01Ос та спільне рішення адміністрації і профспілкового комітету підприємства від 24.03.2016. Тому, необґрунтованим є нарахування плати за три ліжко-місця за диференційованими тарифами як для працівника підприємства та для сторонньої особи. Наказом від 12.02.2016 № 28-01-ОС встановлено розмір плати 430,68 грн. для всіх категорій проживаючих, а спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 24.03.2016 встановлено розмір оплати ліжко-місця у гуртожитку 300,00 грн. без зазначення категорії осіб, на яку цей розмір розповсюджується. Тому, обґрунтованим визначенням оплати за проживання в гуртожитку для ОСОБА_1 має бути виходячи з кількості три ліжко-місць та тарифу 300,00 грн. за одне таке місце, тобто 900,00 грн. на місяць. Так як за період з березня 2016 року по липень 2018 відповідач сплачував по 500,00 грн. щомісячно, несплата склала 400,00 грн. на місяць, крім лютого 2018 року 61,36 грн., за квітень 2018 року переплата 261,36 грн. Всього за спірний період відповідач має сплатити 26100,00 грн. (900,00 * 29), з яких сплатив 15500,00 грн. (500,00 * 27 + 838,64 + 1161,36), у зв`язку із чим борг становить 10600,00 грн. (26100,00 15500,00).

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.01.2019 (суддя Тихонова Н.С.) відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

У зв`язку із відставкою судді Тихонової Н.С., за наслідками повторного автоматизованого розподілу судових справ згідно розпорядження керівника апарату суду № 51 від 12.03.2019 року вказана справа передана для розгляду головуючому судді Коваленку І.В., ухвалою якого від 05.04.2019 справа прийнята до провадження та призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи.

У судове засідання, призначене на 12.11.2019 10:40 годину, сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача надала до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій уточнені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, врахувавши встановлену для правників та інших громадян різну оплату за проживання в гуртожитку.

Представник відповідача у відзиві просила розгляд справи здійснити за її відсутності з урахуванням доводів відповідача, викладених у відзиві.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , як працівник підприємства, проживає та зареєстрований в гуртожитку по АДРЕСА_1 з 09.07.1996. Займає кімнату № НОМЕР_1 з трьох ліжко-місць.

Гуртожиток перебуває на балансі ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» на підставі рішення виконкому Миколаївської міськради № 252 від 11 березня 1984 року (а.с. 6,35).

Розпорядженням Миколаївської обласної державної адміністрації від 21.12.2015 № 410-р встановлено граничний розмір плати за проживання в цьому гуртожитку у розмірі 358, 90 грн. (без ПДВ).

Наказом ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 12.02.2016 № 28-01-Ос «Про вартість проживання в гуртожитках комплексу» з 01.02.2016 у встановлено розмір плати для всіх категорій проживаючих за одне ліжко-місце в гуртожитку по АДРЕСА_1 430,68 грн., в тому числі ПДВ - 71,78 грн.

Спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 12.02.2016 встановлено з 01.02.2016 розмір оплати для працівників комплексу в гуртожитку по АДРЕСА_1 за одне ліжко-місце - 300 грн., в тому числі ПДВ - 50,00 грн.

Спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 24.03.2016 з 01.03.2016 встановлено розмір оплати за одне ліжко-місце - 300 грн., в тому числі ПДВ - 50,00 грн., без визначення категорії проживаючих.

Оплата за проживання у гуртожитку за період з березня 2016 року по грудень 2019 року нараховувалась ОСОБА_1 з розрахунку: одне ліжко-місце, як працівнику підприємства 300,00 грн., два ліжко-місця, як стороннім особам, - по 430,68 грн. за кожне ліжко-місце.

Доказів укладення між сторонами письмового договору найму житлового приміщення в гуртожитку суду не надано.

Крім того, відсутність такого договору, за умови фактичного споживання житлово-комунальних послуг, що не оспорюється відповідачем у відзиві, не є підставою для звільнення споживання від оплати таких послуг (постанова Верховного Суду України від 30.10.2010, справа № 6-59цс12).

Правовідносини щодо порядку користування житловими приміщеннями в гуртожитках до 01.02.2019 регулювалось Положенням про гуртожитки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 № 84 (далі Положення).

До складу гуртожитків віднесені й гуртожитки, які призначались для проживання окремих осіб (жилі приміщення перебувають у користуванні кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах).

Згідно з пунктом 7 розділу III Положення особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку.

Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку.

Розмір плати за житлово-комунальні послуги (централізоване опалення, постачання холодної, гарячої води, водовідведення, енергопостачання) визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.

Мешканці гуртожитків оплачують вартість комунальних послуг, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також інші послуги, якщо вони надаються за згодою мешканців гуртожитку та оплачуються на договірних засадах.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Розмір плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначається виходячи із розміру встановленого тарифу для відповідного будинку та норми житлової площі для однієї особи в гуртожитку (якщо жилі приміщення перебувають у користуванні кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах).

Формування тарифів на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюється відповідно до вимог Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» (далі - Порядок).

Цей Порядок поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, або спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Згідно з пунктом 4 Порядку тариф на послуги з утримання гуртожитків такого виду розраховується згідно з цим Порядком. Вартість послуг з розрахунку на ліжко-місце визначається як добуток тарифу на норму житлової площі для однієї особи в гуртожитку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 N 1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» в редакції від 26.03.2008, до повноважень обласний державних адміністрацій було віднесено встановлення граничного розміру плати за проживання в гуртожитках (крім студентських гуртожитків), призначених для проживання окремих осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 394, що набула законної сили з 01.07.2017, внесені зміни у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.1996 № 1548 та з переліку повноважень, в тому числі, обласних державних адміністрацій виключено повноваження щодо регулювання (встановлення) граничного розміру плати за проживання в гуртожитках.

Отже, з цього часу граничний розмір за проживання в гуртожитках, призначених для проживання окремих громадян обласними державними адміністраціями не встановлюється.

Таким чином, правовою підставою для нарахування плати за гуртожиток по АДРЕСА_1 у період 2016 2019 років є лише наказ «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 12.02.2016 № 28-01-Ос та спільне рішенням адміністрації та профспілкового комітету підприємства від 24.03.2016.

Згідно доданого до заяви про збільшення позовних вимог розрахунку позивача, станом на 01.08.2019 за проживання в гуртожитку відповідачу нараховано до сплати 39186,53 грн., з яких ним сплачено 18000,00 грн., через що заборгованість складає 21186,53 грн.

Між тим, суд не вповні мірі погоджується із доводами позивача, зокрема в частині нарахування відповідачу плати за три ліжко-місця з диференційованими тарифом як для працівника підприємства та для сторонньої особи.

Так, наказом ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект» від 12.02.2016 № 28-01-ОС (в розпорядчій частині) встановлено розмір оплати 430,68 грн. для всіх категорій проживаючих в гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект» від 29.02.2016, вирішено встановити з 01.02.2016 оплату для працівників комплексу за одне ліжко-місце в гуртожитках підприємства, зокрема в гуртожитку по АДРЕСА_1 300,00 грн., в т.ч. НДС 50,00 грн.

Іншим спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект» від 24.03.2016 встановлено розмір оплати ліжко-місця у гуртожитку 300,00 грн., в т.ч. НДС 50,00 грн. без зазначення категорії осіб, на яку цей розмір розповсюджується (працюючи або не працюючи).

Тому суд вважає безпідставними доводи позивача про поширення на відповідача в частині оплати двох ліжко-місць тарифів, передбачених наказом ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект» від 12.02.2016 № 28-01-ОС, які є відмінними від спільного рішенням адміністрації та профспілкового комітету ДП «НВКГ «Зоря» - «Машпроект» від 24.03.2016, яким встановлено менший тариф, так як це рішення не містить у висновку вказівки на конкретну категорію осіб, як це передбачено висновком спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємства від 29.02.2016, де прямо вказано на поширення, встановлених ним тарифів, на працівників підприємства.

За такого, доводи представника відповідача про те, що визначення оплати за гуртожиток відповідачу має здійснюватися виходячи з кількості ліжко-місць (3) та тарифу 300,00 грн. за одне ліжко-місце, тобто 900 грн. на місяць, суд вважає обґрунтованими.

У зв`язку з наведеним, оскільки за період з березня 2016 року по грудень 2018 року (34 календарних місяці) відповідач сплачував по 500,00 грн. щомісячно та згідно розрахунку позивача сплатив 18000,00 грн., відповідно недоплата складала 12600,00 грн. (900,00 * 34 18000,00).

Вказаний у відзиві розрахунок представника відповідача суд до уваги не приймає, оскільки його зроблено за період з березня 2016 року по липень 2018 року, який не відповідає фактичному періоду заборгованості, вказаному позивачем.

З урахуванням наведено, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню в розмірі 12600,00 грн.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1142,41 * 59,47%) грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» 12600,00 грн. заборгованості за проживання у гуртожитку та 1142,41 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з пунктом 15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Інформація про учасників справи:

позивач Державне підприємство «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект», , місцезнаходження: м. Миколаїв, проспект Богоявленський, 42-а;

відповідач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 15.11.2019.

Суддя І.В.Коваленко