Справа № 299/480/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 серпня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г..

з участю секретаря Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нечаєв Валерій Валерійович на рішення Виноградівського районного суду від 23 жовтня 2018 року (у складі судді ТрагнюкА В.Р.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий газ, -

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Закарпатгаз Збут» (надалі - Товариство) звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ.

Позов умотивований тим, що Товариство як постачальник природного газу виконав свої зобов`язання по постачанню природного газу споживачу (надалі - відповідачу).

Оскільки у продовж липня 2015 року по травень 2016 року відповідачем спожито природній газ, однак відповідач не виконав узяті на себе зобов`язання і не сплатив вартість спожитого газу вчасно, що призвело до виникнення заборгованості станом на 31.01.2018 р. у сумі 16 191, 99 грн.

У подальшому позивач подав заяву про зменшення позовних вимог. Заява вмотивована тим, що борг споживача ОСОБА_1 за адресою споживання природного газу: АДРЕСА_2 , зменшився за рахунок здійсненого перерахунку за період відсутності лічильника газу на об`єкт споживача (з 13.10.2015 по 16.05 2016 р.) у сторону зменшення.

Таким чином, згідно з поданими позивачем зменшених позовних вимог сума основного боргу ОСОБА_1 перед Товариством за спожитий природний газ станом на 19.04.2018 р., із урахуванням здійсненого перерахунку становить 8962,53 грн.

Рішенням Виноградівського районного суду від 23 жовтня 2018 р. позов ТзОВ «Закарпатгаз Збут» задоволено.

Представник відповідача Нечаєв В. В . просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм матеріального права. Указує, що позивач проявив протиправну бездіяльність, оскільки після демонтажу лічильника відповідачу не був встановлений лічильник з обмінного фонду, а тому сама відповідач змушена була придбати новий лічильник. До факту демонтажу лічильника - попередній лічильник ні разу не демонтувався для періодичної повірки. Тобто, газорозподільним підприємством порушено строки періодичної повірки лічильника, а тому відповідно до п.10 розділу 3 глави КГС розрахунки за цей період не здійснюються і позивач не мав права нараховувати будь-які збитки. Відповідач протягом трьох років газ не використовує, оскільки живе в літній кухні, де не проведено газопостачання, підігрів їжі здійснюється електричними приладами, а опалення приміщення - дровами. Позивач вводить суд оману, що ОСОБА_1 користувалась природним газом, внаслідок чого утворилась заборгованість. Посилається на те, що після демонтажу лічильника на її адресу було надіслано квитанцію на суму 3538,84 грн., яку вона оплатила. Після встановлення їй нового лічильника, його показники становили 48 м. куб. Однак, їй прийшла вимога про сплату заборгованості на суму 19730,83 грн., хоча показники лічильника не змінювалися і становлять 48 м. куб.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Узагальненні доводи заперечення зводяться до законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та безпідставності доводів апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов висновку, що нарахування заборгованості по газопостачанню позивачем здійснено правомірно.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Постановою КМУ № 758 від 01 10 2015 «Про затвердження положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загально суспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», Постановою КМУ від 22.03.2017 № 187 «Про затвердження положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу» на виконання ст. 11 Закону України «Про ринок природного газу», визначено, що на території Закарпатської області постачальником природного газу із спеціальними обов`язками для забезпечення загальносуспільних інтересів є TзOB «Закарпатгаз Збут».

ТзОВ «Закарпатгаз Збут» здійснювалося постачання природного газу споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Акту № Н-10802 від 13.10.2015р. демонтовано лічильник марки Schlumberger G4 № 5065707 у споживача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , для проведення повірки (а.с.39). При цьому споживача повідомлено про те, що розрахунки за послуги та за спожитий газ на час відсутності лічильника здійснюється у відповідності до вимог п.п.15, 16, 16-1, 26 «Правил надання населенню послуг з газопостачання». Акт підписано споживачем ОСОБА_1 та представником ПАТ «Закарпатгаз».

Згідно з довідкою ДП «Закарпаттястандартметрологія» № 54369 від 16.1.02015р. лічильник марки Schlumberger G4 № 5065707 визнано непридатним до застосування.

31.05.2016р. споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено новий лічильник марки Самгаз-4 №3639844, що підтверджується відповідним актом (а.с.43).

Згідно з актом № 155 від 24.03.2017 р. здійснено припинення газопостачання споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом відрізання від стояку (а.с.13).

Відповідно до долученого до заяви про зменшення позовних вимог фінансового стану споживача ОСОБА_1 за нею рахується заборгованість за спожитий газ на суму 8962,53 грн. (а.с.66). При цьому зменшення позовних вимог аргументовано тим, що після пред`явлення позову, позивачем здійснено перерахунок за період відсутності лічильника газу на об`єкті споживача (з 13.10.2015 по 16.05.2016р.) у сторону зменшення. З долученого розрахунку вбачається, що за період відсутності лічильника газу розрахунок здійснювався виходячи з середньодобового споживання газу за попередній рік у відповідні місяці (а.с.67).

Згідно зі ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до розділу 8 глави 20 Кодексу ГРМ періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування монтаж, технічне обслуговування та пов`язаний з такою повіркою ремонт) лічильників газу, які встановлені для розрахунків за спожитий природний газ побутовими споживачами (населенням) для їх побутових потреб, здійснюється за рахунок Оператора ГРМ незалежно від того, чи є він власником ЗВТ (п.1). Для належної організації періодичної повірки лічильників газу по об`єктах побутових споживачів Оператор ГРМ повинен забезпечити періодичну повірку лічильника протягом міжповірочного інтервалу (п.2). У разі пропущення терміну періодичної повірки лічильника газу з вини Оператора ГРМ об`єм спожитого природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний період визначається за фактичними даними лічильника газу, за яким пропущений термін повірки (п.3). На період зняття лічильника газу для проведення періодичної повірки Оператор ГРМ встановлює лічильники газу з обмінного фонду (п.4). У разі якщо на період зняття лічильника газу на періодичну повірку неможливо встановити інший, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менше шести місяців (п.5).

Оскільки в даному випадку після визнання лічильника непридатним і його демонтажу встановлення нового лічильника газу було неможливим, що не оспорюється, термін відсутності лічильника становив менше шести місяців, то оператор ГРМ правомірно здійснював розрахунок спожитого природного газу за період відсутності лічильника відповідно до середньомісячного обсягу споживання за аналогічний період.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на п.10 розділу 3 глави Кодексу ГР, оскільки дана норма застосовується лише у разі здійснення нарахування у разі виявлення у побутового споживача пошкодження лічильника газу та/або пломб на ньому. В даному ж випадку жодних пошкоджень лічильника газу та/або пломб не встановлено, а тому дана норма не підлягає застосуванню.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо порушення оператором ГРМ строків проведення періодичних повірок, оскільки предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості за природний газ, а не питання щодо дотримання оператором ГРМ строків проведення періодичних повірок. Апеляційний суд констатує, що порушення строків повірки лічильника з вини оператора ГРМ за загальним правилом не може бути підставою для припинення нарахування об`єму спожитого газу та жодним чином не звільняє споживача від обов`язку оплатити заборгованість. А отже, такі доводи апеляційної скарги не мають самостійного правового значення та підлягають відхиленню.

З приводу доводів апеляційної скарги, які стосуються розрахунку заборгованості, сплати споживачем квитанції на суму 3538,84 грн. і незмінності показників після встановлення нового лічильника, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, сплачена споживачем у квітні 2017 року квитанція на суму 3538,84 грн. на оплату з послуг з газопостачання за грудень 2015 року, врахована позивачем у наданому розрахунку, і відповідно сума боргу зменшена на вказану суму.

Щодо незмінності показників лічильника після його встановлення, то це також узгоджується з фінансовий станом споживача. Так, з березня 2017 року показники лічильника зафіксовані як 48 куб. м, і в подальшому не змінювалися. Відповідно за цей період (березень 2017 - жовтень 2018 року) жодних нарахувань за спожитий газ позивачем не зроблено, сума заборгованості за вказаний період не змінювалася у сторону збільшення.

Фактично вся заборгованість ОСОБА_1 нарахована позивачем за період відсутності лічильника газу, виходячи з середньомісячного споживання за аналогічний період, що є правомірним. Незмінність показників нового лічильника жодним чином не впливає на нарахування здійснене до його встановлення та не може ставити під сумнів правильність таких розрахунків.

А отже вказані доводи апеляційної скарги також підлягають відхиленню.

Щодо інших доводів апеляції, а саме, що вона протягом трьох років газ не використовує, живе в літній кухні де пічне опалення, то такі є голослівними та нічим не підтвердженими, а тому також підлягають відхиленню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нечаєв Валерій Валерійович, залишити без задоволення.

2.Рішення Виноградівського районного суду від 23 жовтня 2018 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 03 вересня 2019 року.

Судді