ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2863/18 Номер провадження 22-ц/814/2269/19Головуючий у 1-й інстанції Дядечко І. І. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Чумак О.В., Хіль Л.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 червня 2019 року у складі судді Дядечка І.І.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб: Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту,

в с т а н о в и в:

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб: Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту.

Позовна заява мотивована тим, що 04.10.1991 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Під час перебування у шлюбі, 18.04.2006 року подружжям за спільні кошти було придбано складське приміщення літ. «Г», за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1187,3 кв.м. та оформлено право власності на ОСОБА_2 Постановами державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ було накладено арешт на складське приміщення площею 1187,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , як на майно боржника ОСОБА_2 . Позивач вважає, що складське приміщення є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки воно було придбане у шлюбі за спільні кошти, тому вона має право на виділення ідеальної частки у розмірі 1/2, у зв`язку з чим вона звернулась до суду за захистом своїх майнових прав.

Посилаючись на викладене, просила суд у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину складського приміщення літ. «Г», що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 1187,3 м. кв. та зняти з вказаного приміщення арешт, накладений постановами державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 липня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову та до вирішення по суті цивільної справи зупинено продаж на електронних торгах арештованого майна боржника ОСОБА_2 , а саме: будівлі складу, загальною площею 1187,3 м. кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою цього ж суду від 04 грудня 2018 року залучено до участі у вказаній цивільній справі третю особу - ПАТ «Дельта Банк».

Ухвалою суду від 09 квітня 2019 року залучено до справи третю особу - Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину складського приміщення літ. «Г», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1187,3 м. кв.

Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений позивачем при подачі позову в сумі 704 грн. 80 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що майно, на яке державним виконавцем накладено арешт, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і позивач є власником 1/2 його частини, а тому необхідно визнати за позивачем в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину спірного майна.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зняття арешту з майна, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є боржником у виконавчому провадженні та нею не надано доказів на предмет виявлення порушення порядку накладення арешту на складське приміщення.

Не погодившись з вказаним рішенням суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , треті особи оскаржили його в апеляційному порядку.

Представник АТ «Дельта Банк» в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, оскільки позивачем на надано належних доказів на підтвердження того, що дане майно придбавалося за спільні кошти і при цьому вона брала участь у його придбанні.

Вказує, що подружжя ОСОБА_3 діє недобросовісно, оскільки позивачка фактично звернулася до суду з вказаним позовом з метою захисту своїх порушених прав, в той час як такі права не порушені, а зазначені дії вчиняються свідомо з метою уникнення сплати боргу та збереження нерухомого майна.

В апеляційній скарзі Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги ґрунтуються на тому, що спірне майно було описане та арештоване на підставі та в межах чинного законодавства, а державним виконавцем вчиняються всі необхідні та передбачені законодавством дії для повного та фактичного виконання судових рішень у зведеному виконавчому провадженні. Крім того, при поділі майна подружжя повинні враховуватися також його борги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується та за правилами частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Відзиви на апеляційні скарги до апеляційного суду не надходили.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що з 04 жовтня 1991 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 04.10.1991 року Кременчуцьким палацом шлюбів, та листом з Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану за вих. № 909/16.13-04-29.

Згідно договору купівлі-продажу від 18 квітня 2006 року відповідач ОСОБА_2 купив складське приміщення літ. «Г», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 3119.

Згода іншого з подружжя на укладення цього договору отримана у встановленому законом порядку, що вбачається з письмової заяви ОСОБА_1 від 18 квітня 2006 року, зареєстрованої приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г. в реєстрі за № 3118, за гроші, що належать їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 129106485 від 26.06.2018 року право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_2 , реєстраційний номер майна 6824619.

Також встановлено, що 01 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «Укрсиббанк» укладено кредитний договір № 0, за умовами якого банком надано позичальнику кредит у розмірі 20000,00 доларів США, строком виконання до 31 липня 2028 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором цього ж дня між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 11101, згідно умов якого ОСОБА_2 передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» складське приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа предмета іпотеки становить 1187,3 кв.м.

З письмової заяви ОСОБА_1 від 01 серпня 2008 року вбачається, що остання надала згоду своєму чоловікові ОСОБА_2 на оформлення кредиту в АКІБ «УкрСиббанк» по кредитному договору № 0 від 01.08.2008 року, та передачу АКІБ «УкрСиббанк» в іпотеку складського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також на подальше відчуження вказаного майна при невиконанні умов по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 01.08.2008 року.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 квітня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 07 вересня 2011 року, стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно заборгованість за кредитом у сумі 1 791 374 грн. 29 коп. та судові витрати по 910,00 грн. із кожного.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2013 року відмовлено ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України. Постановою Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про перегляд вказаної ухвали.

На виконання рішення суду від 28 квітня 2011 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області 18 жовтня 2011 року було видано виконавчий лист.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 15 травня 2013 року, замінено сторону виконавчого провадження по справі № 2-105/11 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, а саме ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк» .

Згідно акту опису й арешту майна від 02 квітня 2013 року, складеного державним виконавцем Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Меренковим Д.О., в рамках виконавчого провадження № 30056015 описано та накладено арешт на будівлю складу, загальною площею 1187,3 кв.м., що згідно договору іпотеки належить ОСОБА_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 квітня 2013 року.

Постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ в Полтавській області від 16 червня 2017 року замінено сторону виконавчого провадження № 30056015, а саме стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до листа з відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 07 грудня 2018 року за вих. № 12098, у відділі перебуває на виконанні виконавче провадження № 30056015 з виконання виконавчого листа № 2-105/11 від 18 жовтня 2011 року, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» солідарно заборгованість за кредитом у сумі 1 791 374 грн. 29 коп. та судові витрати по 910,00 грн. із кожного, яке відповідно до постанови заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби начальника УДВС ГТУЮ у Полтавській області Коноза В.М. від 26 січня 2018 року передане з Автозаводського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області, що також підтверджується постановою про прийняття виконавчого провадження від 06 лютого 2018 року.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що вищезазначене нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбано за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а тому просила на підставі статей 60, 61, 70 СК України визнати за нею право власності на 1/2 частку спільного майна та зняти з нього арешт.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спірне складське приміщення придбане за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та виходячи із презумпції рівності часток кожного з них на спірне майно, яка сторонами не оспорюється, дійшов вірного висновку про визнання за позивачем в порядку поділу майна подружжя права власності на 1/2 частину спірного майна, що не вплине на дію договору іпотеки та боргових зобов`язань сторін, оскільки позивач є солідарним боржником, а іпотека продовжує діяти, позивач набула статусу іпотекодавця та несе всі його обов`язки за іпотечним договором.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Існує особиста власність та спільна власність. В свою чергу право спільної власності поділяється на два види: спільна часткова власність та спільна сумісна власність. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (стаття 355 ЦК України).

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 369 ЦК України).

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановивши, що спірне нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки придбано за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, дійшов обґрунтованого висновку про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку спірного майна.

Доводи апеляційних скарг третіх осіб щодо недобросовісної поведінки подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх намір у спосіб поділу спільного майна уникнути виконання судового рішення про стягнення боргу ґрунтуються на припущеннях та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Судом вірно встановлено, що спірне майно перебуває в іпотеці, що відповідно до статті 589 ЦК України та Закону України «Про іпотеку» забезпечує право іпотекодержателя, у даному випадку - АТ «Дельта Банк», задовольнити в повному обсязі свою вимогу за рахунок предмета іпотеки.

Статтями 575, 577 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Оскільки ОСОБА_1 є солідарним боржником разом з ОСОБА_2 за виконавчим провадженням про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 1 791 374 грн. 29 коп. на користь АТ «Дельта Банк», на вказане майно державним виконавцем накладено арешт, правильність якого підтверджена рішенням суду, яке в цій частині сторонами не оскаржується, також спірне нерухоме майно є предметом іпотеки, обтяження за яким зберігає свою чинність і в разі зміни власника майна, доводи апеляційних скарг щодо утруднення виконання рішення суду у разі поділу спільного майна сторін є безпідставними.

За своїм правовим статусом кожна річ, набута подружжям за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і така презумпція, встановлена частиною другою статті 60 СК України, діє, поки її не буде спростовано у порядку, встановленому законом.

При праві спільної сумісної власності кожному співвласникові належить стиснуте право власності на спільне майно. Тому згідно статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється та виникає право спільної часткової власності (стаття 356 ЦК України) із визначенням часток співвласників, рівність яких презюмується, якщо іншого не встановлено домовленістю між ними або законом.

Встановлено, що на час виникнення кредитних правовідносин спірне майно перебувало у спільній власності сторін, що вбачається з факту придбання майна під час шлюбу сторін, а також з нотаріально посвідченої згоди ОСОБА_1 на укладення ОСОБА_2 договору іпотеки, якою вона засвідчила свою згоду щодо звернення стягнення на вказане спільне майно в цілому у випадку невиконання або несвоєчасного виконання умов кредитного договору та розуміння наслідків надання такої згоди, що визнавалось кредитором - іпотекодержателем на час укладення іпотечного договору, тому доводи апеляційної скарги щодо не доведення позивачем факту придбання майна за спільні кошти подружжя є безпідставними, оскільки презумпція спільного майна подружжя заявником в установленому порядку не спростована.

Посилання в апеляційних скаргах на неврахування судом правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 726/831/15-ц, є необґрунтованим та до уваги колегією суддів не беруться, оскільки такі стосуються інших правовідносин - виникнення права власності на нерухоме майно, що належало боржникові, внаслідок збільшення його вартості за спільні трудові чи грошові затрати або затрати другого з подружжя, що не є аналогічними спірним правовідносинам.

Доказів про порушення прав та майнових інтересів стягувача та іпотекодержателя - АТ «Дельта Банк», а також утруднення чи неможливості виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 квітня 2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором внаслідок поділу спірного майна між подружжям матеріали справи не містять і суду таких обставин не доведено.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 до іншого з подружжя - ОСОБА_2 в частині поділу спільного майна подружжя з визначенням ідеальної частки і оскаржуване рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права та встановленим фактичним обставинам справи, а тому підстав для його скасування з підстав, наведених в апеляційних скаргах, колегією суддів не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: Л.М. Хіль

О.В. Чумак