ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3609/19 Справа № 200/669/17 Суддя у 1-й інстанції - Шевцова Т. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення грошової суми,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Шевченківський ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, про стягнення грошової суми.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 та її брат ОСОБА_5 мали намір придбати автомобіль.

З цього приводу відповідачем була видана нотаріально посвідчена довіреність на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Сторони погодили всі умови купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21043, д/н НОМЕР_1 та позивачем ОСОБА_2 було передано відповідачу грошову суму в розмірі 5 000,00 доларів США, що еквівалентно 25 250,00 грн. станом на 29.09.2007 року.

30 жовтня 2010 року відповідачем на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було видано повторну довіреність.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, після його смерті спадщину прийняла його мати ОСОБА_3

14 серпня 2016 року працівниками поліції складено Акт огляду та тимчасове затримання автомобіля ВАЗ 21043, д/н НОМЕР_1 , який в подальшому Шевченківським ВДВС передано на реалізацію.

Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, позивачі просили суд визнати недійсними як удавані правочини: довіреність від 29.09.2007 року, видану ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на розпорядження від імені ОСОБА_1 належним йому на підставі свідоцтва ТЗ НОМЕР_2 , виданого Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ 09.02.2005 року, автомобілем ВАЗ 21043, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_1 , посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною В.І, зареєстровано в реєстрі за № 2693; довіреність від 30.10.2010 року, видану ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на розпорядження від імені ОСОБА_1 належним йому на підставі свідоцтва ТЗ НОМЕР_2 , виданого Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ 09.02.2005 року, автомобілем ВАЗ 21043, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_1 , посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М., зареєстровано в реєстрі за № 7001; стягнути з відповідача на їх користь 52 460,00 грн. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2017 року, з урахуванням виправлених описок ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2018 року та ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2019 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано довіреність від 29.09.2007 року, видану ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на розпорядження від імені ОСОБА_1 належним йому на підставі свідоцтва ТЗ НОМЕР_2 , виданого Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ 09.02.2005 року, автомобілем ВАЗ 21043, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_1 , посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною В.І, зареєстровано в реєстрі за № 2693 недійсною.

Визнано довіреність від 30.10.2010 року, видану ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на розпорядження від імені ОСОБА_1 належним йому на підставі свідоцтва ТЗ НОМЕР_2 , виданого Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ 09.02.2005 року, автомобілем ВАЗ 21043, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_1 , посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М., зареєстровано в реєстрі за № 7001 недійсною.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 52 460,00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.04.2018 року виправлено описки в заочному рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2017 року ухвалено вважати вірним в тексті рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2017 року номером справи наступний №200/669/17 замість 205/669/17, розмір майнових вимог позивачів до відповідача 52460,00грн., замість 52462,00грн..

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2019 року виправлено описку в заочному рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2017 року та четвертий абзац резолютивної частини рішення викладено наступним чином: «Стягнути з ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_4 на користь ОСОБА_2 , іпн. НОМЕР_5 та ОСОБА_3 , іпн. НОМЕР_6 грошову суму у розмірі 52460 гривень 00 коп. Стягнути з ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати за подання позовної заяви у розмірі 1920 грн.».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивачі просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що 29.09.2007 року відповідачем, від імені якого діяв ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 була видана довіреність на розпорядження від імені відповідача належним йому на підставі свідоцтва ТЗ НОМЕР_2 , виданого Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ 09.02.2005 року, автомобілем ВАЗ 21043, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_1 . Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом ДМНО Гуніною В.І, зареєстровано в реєстрі за № 2693 та дійсна до 10.09.2010 року.

Вказана довіреність була видана з метою оформлення договору купівлі-продажу вказаного автомобіля, у зв`язку з чим позивачем ОСОБА_2 було передано відповідачу грошову суму в розмірі 5 000,00 доларів США, що станом на 29.09.2007 року еквівалентно 25 250,00 грн.

30 жовтня 2010 року відповідачем на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 була видана довіреність на розпорядження від імені відповідача належним йому на підставі свідоцтва ТЗ НОМЕР_2 , виданого Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ 09.02.2005 року, автомобілем ВАЗ 21043, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_1 . Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом ДМНО Міхеєвою Т.М., зареєстровано в реєстрі за №7001 та дійсна до 30.10.2015 року.

14 серпня 2016 року працівником поліції було складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у зв`язку з виконавчим провадженням, яке перебуває в провадженні Бабушкінського ВДВС з 2014 року.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку транспортних засобів довідка № 1109-17-07 від 15.07.2017 року вартість автомобіля ВАЗ 21043 2005 року випуску складає 52 460,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи спірні довіреності недійсними з моменту їх укладення, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку, що між сторонами було фактично укладено договір купівлі-продажу, а тому спірні правочини є удаваними.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Тлумачення статті 235 ЦК України свідчить, що удаваним є правочин, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Тобто, сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце. Отже, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний «маскувати» волю осіб; другий прихований, від якого вони очікують правових наслідків.

У постанові Верховного Суду України від 07.09.2016 року у справі № 6-1026цс16 зроблено висновок, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним. Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Колегія суддів приймає до уваги, що позивачі, заявляючи вимогу про визнання правочинів удаваними, мають довести факт укладання правочинів, що, на їх думку, є удаваними; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини.

Проте, позивачами в порушення вказаних вимог не було надано належних доказів на підтвердження факту укладання між ними та відповідачем договору купівлі-продажу транспортного засобу, який на їх думку може бути визнаний судом удаваним.

Як убачається з матеріалів справи, 30.10.2010 року відповідачем на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 була видана довіреність на розпорядження від його імені належним йому на підставі свідоцтва ТЗ НОМЕР_2 , виданого Дніпропетровським МРЕВ-1 ДАІ 09.02.2005 року, автомобілем ВАЗ 21043, 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_1 . Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом ДМНО Міхеєвою Т.М., зареєстровано в реєстрі за №7001 та дійсна до 30.10.2015 року.

Зі змісту вказаної довіреності також убачається, що відповідач уповноважив позивачів вчиняти правочини без права передоручення.

Посилання позивачів на те, що ОСОБА_2 було передано відповідачу грошову суму в розмірі 5 000,00 доларів США, що станом на 29.09.2007 року еквівалентно 25 250,00 грн., колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки не підтверджені належними доказами.

За своєю природою договір купівлі-продажу на відміну від довіреності є двостороннім та відплатним. Однак, належних доказів у підтвердження виконання умов відплатності, тобто передачу однією стороною грошових коштів у визначеному договором або сторонами розмірі на користь іншої, у вигляді, наприклад, розписки - суду не надано.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, суд першої інстанції не встановив спрямованість волі обох сторін спірних правочинів на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді оспорюваними правочинами, а тому неправильно застосував статтю 235 ЦК України і на цій підставі у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення грошової суми відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко