Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 378/72/16-ц

провадження № 61-35096св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 17 січня 2017 року у складі судді Марущак Н. М. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 12 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Голуб С. А., Іванової І. В., Приходька К. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі - ПАТ КБ) «Правекс-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» 08 жовтня 2007 року укладено кредитний договір № 719-041/07Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 15 902 доларів США строком до 08 жовтня 2014 року, а позичальник зобов`язався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення рівними частинами коштів, щомісячно, до 10 числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений договором.

Вказувало, що за період користування кредитними коштами відповідачем здійснювалися частково платежі і погашення основної суми кредиту, проте його заборгованість перед банком у повному обсязі не погашена. Заборгованість станом на 17 червня 2015 року складає 16 484,83 долари США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом на 09 грудня 2015 року становить 377 719,99 грн, з яких: тіло кредиту - 11 052,17 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09 грудня 2015 року становить - 253 240,44 грн; проценти - 5 432,66 долари США, що за курсом НБУ станом на 09 грудня 2015 року становить 124 479, 55 грн.

Ураховуючи наведене, ПАТ КБ «Правекс-Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вказаний розмір кредитної заборгованості.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 17 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 квітня 2017 року, позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором від 08 жовтня 2007 року № 719-041/07Р у розмірі 7 203,30 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 4 433 долари США та заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 2 770,30 доларів США.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи частково позов банку, суди попередніх інстанцій виходили з того, що банк належно виконав свої зобов`язання, надавши ОСОБА_1 обумовлену кредитним договором суму коштів у борг, а він не виконує належно своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів, у зв`язку із чим виникла заявлена банком заборгованість.

При цьому, суди дійшли висновку, що вказана заборгованість підлягає стягненню з боржника у межах трирічного строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого було заявлено відповідачем.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «Правекс-Банк».

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не надали належну оцінку тому, що банк пропустив строк позовної давності до всіх своїх позовних вимог, оскільки, як було встановлено судами, останній платіж ним було здійснено 20 липня 2011 року, а за умовами пункту 9.2 спірного кредитного договору перебачено, що шляхом підписання даного договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у пункті 1.2 даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому винник факт прострочення.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу позивач до суду не подав.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

08 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», було укладено кредитний договір № 719-041/07Р, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит в іноземній валюті у розмірі 15 902 доларів США строком до 08 жовтня 2014 року для купівлі автомобіля.

23 січня 2009 року договором про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 08 жовтня 2007 року № 719-041/07Р сторони домовились викласти пункти 1.2. та 4.4. у новій редакції.

Відповідно до пункту 1.2. договору кредит надається позичальникові терміном з 08 жовтня 2007 року до 10 січня 2008 року зі сплатою 11, 99 % річних, з 11 січня 2008 року до 10 лютого 2008 року зі сплатою 12, 99 % річних, з 11 лютого 2008 року до 10 березня 2008 року зі сплатою 13, 99 % річних, з 11 березня 2008 року до 12 серпня 2008 року зі сплатою 14, 99 % річних, з 13 серпня 2008 року до 08 жовтня 2014 року зі сплатою 13, 99 % річних.

Згідно з пунктом 4.4. кредитного договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту щомісячно включно до 10-го числа, шляхом внесення грошових коштів у відповідності з графіком погашення кредиту, встановленого у додатку № 2 до даного договору.

Пунктом 9.2. кредитного договору передбачено, що шляхом підписання даного договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у пункті 1.2 даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому винник факт прострочення.

Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника.

Відповідно до заяв про видачу суми кредиту та заяви на видачу готівки від 08 жовтня 2007 року ОСОБА_1 отримав у касі банку 15 902 доларів США.

З розрахунку заборгованості, з урахуванням позовних вимог (про стягнення лише боргу по тілу кредиту і відсотках) та виписок банку за особовим рахунком ОСОБА_1 він належно не виконав умови кредитного договору, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 17 червня 2015 року становить 16 484,83 долари США, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 11 052,17 долари США, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 5 432,66 долари США.

Останній платіж було здійснено ОСОБА_1 20 липня 2011 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Задовольняючи частково позов ПАТ КБ «Правекс-Банк», суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що банку пропустив строк позовної давності до певних платежів, проте стягнули заборгованість за кредитом за останні три роки, у межах загального строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого було заявлено відповідачем.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, проте такі вимоги банком не заявлялися.

Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, укладаючи кредитний договір від 08 жовтня 2007 року, сторони, зокрема, у пункті 9.2. погодили, що шляхом підписання даного договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у пункті 1.2 даного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому винник факт прострочення.

Зі змісту вказаної умови договору вбачається, що сторони домовилися про обов`язкову зміну строку виконання зобов`язань за цим кредитним договором у разі виникнення у ОСОБА_1 прострочення з погашення заборгованості за кредитом чи відсотками.

При цьому, зміна строку кредитування, у випадку прострочення виконання боржником своїх зобов`язань, не залежить від волевиявлення однієї зі сторін, тобто є безумовною, а не надає банку право звернутися до боржника з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту у порядку, визначеному частиною другою статті 1050 ЦК України.

Суди попередніх інстанцій не врахували наведеного, не правильно трактували вказану умову кредитного договору від 08 жовтня 2007 року, помилково вказавши, що строк виконання кредитних зобов`язань змінено не було, оскільки банк не звертався до позичальника з відповідною вимогою.

Посилання судів на те, що другим абзацом пункту 9.2. кредитного договору передбачено обов`язок банку повідомити позичальника про припинення строку користування кредитом, що ПАТ КБ «Правекс-Банк» зроблено не було, не впливає на зміну строку виконання зобов`язань за кредитним договором, оскільки вказані умови не ставляться в залежність одна від одної за змістом вказаного пункту договору.

Отже, висновки судів попередніх інстанцій про необхідність часткового задоволення позову ПАТ КБ «Правекс-Банк», у межах строку позовної давності, є помилковими.

Враховуючи, що на підставі пункту 9.2. кредитного договору від 08 жовтня 2007 року строк користування ОСОБА_1 кредитом припинився достроково, останній платіж було здійснено ним 20 липня 2011 року, а з позовом до суду ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернулося тільки у січні 2016 року та позовні вимоги банку є обґрунтованими в частині стягнення тіла кредиту й відсотків за користування кредитом до зміненої дати закінчення строку кредитування, а тому в задоволенні цих його позовних вимог слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого було заявлено ОСОБА_1 у суді першої інстанції.

При цьому, у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, які були нараховані банком після закінчення строку кредитування, слід відмовити за їх необґрунтованістю, оскільки таке право кредитодавця припинилося після зміни строку виконання зобов`язань на підставі пункту 9.2. кредитного договору. А вимог про стягнення сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, банком заявлено не було

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки обставини справи судами попередніх інстанцій були встановлені повністю та немає необхідності для встановлення нових, проте судом першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, було ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, то колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ «Правекс-Банк».

Щодо судових витрат

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

За звернення до апеляційного суду ОСОБА_1 повинен був сплатити 6 232,38 грн, проте його було звільнено від сплати судового збору судом апеляційної інстанції. За звернення до суду з касаційною скаргою ОСОБА_1 повинен був сплатити 6 798,96 грн, проте судом було зменшено розмір ставки судового збору та ним було сплачено 2 971,14 грн, що підтверджується відповідною квитанцією, доданою ним до матеріалів справи.

Враховуючи, що колегія суддів скасовує судові рішення судів попередніх інстанцій та відмовляє у задоволенні позову ПАТ КБ «Правекс-Банк», то вказані суми судового збору підлягають стягненню з нього: 6 232,38 грн за подання апеляційної скарги та 3 827,82 грн за подання касаційної скарги на користь держави; 2 971,14 грн за подання касаційної скарги на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 141, 400, 402, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 17 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 12 квітня 2017 рокускасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати за сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 2 971 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят одна) гривня 14 (чотирнадцять) копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» на користь держави судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 6 232,38 гривні та касаційної скарги у розмірі 3 827,82 гривень, а всього 10 060 (десять тисяч шістдесят) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Б. І. Гулько Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк