РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/950/18

Провадження № 2/643/444/19

16.07.2019 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Майстренко О.М, при секретарі судового засідання - Постульга О.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», Московського ВДВС м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, 3-тя особа: ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту та за позовом 3-ї особи ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», Московського ВДВС м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області про звільнення майна з-під арешту,- В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 , накладеного Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції постановою №35730615 від 20.12.2012 р та постановою №44841924 від 22.02.2014 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 вказує на те, що згідно свідоцтва про право власності на спадщину, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мітякіною З.С. 27.07.2013 року, йому належить Ѕ частина двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Житлова площа квартири складає 22,5 кв.м., загальна площа 33,1 кв.м. За час проживання в квартирі, що є предметом спору, він постійно підтримує квартиру в належному стані, проводить ремонти, завчасно сплачує відповідні комунальні платежі. Зважаючи на ці обставини, він домовився зі своїм братом ОСОБА_2 передати у власність належну йому 1/2 частину квартири за відповідну плату в розмірі 40 000 гривень за передачу у власність позивача Ѕ частини квартири. Домовившись щодо усіх істотних умов сторони уклали відповідний письмовий договір від 12.05.2014 року, згідно умов якого відповідач передав позивачу у власність, а він прийняв 1/2 частину квартири , сплативши відповідачу раніше обумовлену суму грошей у розмірі 40 000 гривень.

При укладанні договору купівлі-продажу ОСОБА_2 брав на себе всі обов`язки щодо нотаріального посвідчення цього правочину, давши обіцянку на протязі одного місяця виконати всі процедури щодо оформлення відповідних документів, які необхідно було надати нотаріусу та сплатити за їх оформлення. Але в подальшому ОСОБА_2 ухилився від нотаріального посвідчення вказаного договору , посилаючись на фінансові ускладнення, а сплачені грошові кошти не повернув.

В листопаді 2017 року позивач довідався, що на спірну квартиру накладено арешт Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції постановою №35730615 від 20.12.2012 року на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 30.03.2012 року про стягнення з його брата ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 64803,29 гривен на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

В арештованій квартирі ідеальні долі не виділялись і їх неможливо виділити, оскільки квартира фактично з`являється однокімнатною.

Наявність арешту не дає можливості позивачу ОСОБА_1 за погодженням зі своїм братом здійснити продаж квартири та сплатити борг ПАТ КБ Приватбанк . Таким чином порушуються права позивача , як власника майна, у зв`язку з чим позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі.

3-тя особа ОСОБА_2 звернувся до суду з самостійні вимогами щодо предмета спору та просить суд про звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 , накладеного постановою про опис і арешт майна Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 13.09.2017 року за № 44841924.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 зазначив ,що згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 30.03.2012 року, з нього стягнуто в якості заборгованості за кредитним договором грошові кошти в сумі 64803, 29 гривні на користь публічного акціонерного товариства КБ 'ПриватБанк. На підставі вказаного судового рішення був виданий виконавчий лист за

№ 2-6355/11 від 31.05.2012.

На виконання судового рішення головний державний виконавець Московського ВДВС ГТУЮ в Харківській області Габрієлова Н.Ю. постановою від 13.09.2017 р наклала арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що належить йому за правом власності на спадщину після померлої матері. З діями ВДВС він не згоден, оскільки особисто та його представник неодноразово звертались до представника стягувача та державного виконавця з пропозицією дозволити продаж арештованої квартири з метою сплати боргу визначеного судом, але його пропозиції залишились без задоволення.

Однак згідно норми частини 7 статті 48 Закону України Про виконавче провадження, у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника не здійснюється.

В даному випадку 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 є його єдиною власністю на житло, і другого житла він не має , у зв`язку з чим ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом .

Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення по справі, просив слухати справу у відсутність представника ПАТ КБ «ПриватБанк» та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача Московського ВДВС м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був сповіщений в установленому порядку.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на спадщину, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мітякіною З.С. 27.07.2013 року, реєстровий № 1486 двокімнатна квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по Ѕ частині кожному.

Згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 30.03.2012 року з ОСОБА_2 стягнуто в якості заборгованості за кредитним договором грошові

кошти в сумі 64803, 29 гривні на користь публічного акціонерного товариства КБ 'Приватбанк.

На підставі вказаного судового рішення був виданий виконавчий лист за

N 2-6355/11 від 31.05.2012 року.

На виконання судового рішення головним державним виконавцем Московського ВДВС ГТУЮ в Харківській області Габрієловою Н.Ю. постановою від 13.09.2017 р накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стаття 15 цього Закону встановлює, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Арешт майна (коштів) божника є забезпечувальним заходом, який застосовується для реального виконання рішення (ч.1 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Майно, яке підлягає арешту без проведення його опису, зазначено у ч.7 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", ним є кошти боржника, що знаходяться на рахунках боржника у банках, інших фінансових установах, а також конкретне майно боржника, зазначене в заяві стягувача, право власності або інші майнові права боржника, дані на яке наявні в електронних державних базах даних та реєстрах.

На рухоме майно, яке не підлягає державній реєстрації, арешт накладається виконавцем лише після проведення його опису (абз. 2 ч. 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження"). Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даним бухгалтерського обліку (ч. 9 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження").

Тобто, як при накладенні арешту без проведення його опису, так і при накладенні арешту із застосуванням попередньої процедури опису майна, предметом арешту може бути тільки індивідуально визначене майно. Чинне виконавче законодавство не надає право виконавцю арештовувати майно без зазначення його індивідуальних і ідентифікуючих характеристик.

Двокімнатна квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по Ѕ частині .

За нормою частини 5 статті 50 Закону України Про виконавче провадження, у разі відсутності технічної документації і неможливості її виготовлення на майно, виконавець повертає виконавчий документ стягувачу протягом 10 робочих днів з того моменту, коли стало відомо про неможливість підготовки технічної документації.

В даному випадку відповідачам стало відомо про неможливість виготовлення технічної документації на арештовану квартиру 16.11.2017 року згідно листа КП БТІ від 02.11.2017 р. №2284/3, але будь-яких дій ВДВС не вчинив.

Відповідно довідки Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 25.01.2019 року № 14.6-35/5424 виконавче провадження № 35730615 було завершено 28.01.2014 року на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Пре виконавче провадження» (редакція що діяла до 05.10.2016) та знищено відповідно до «Інструкції про проведення виконавчих дій» та до «Інструкції з діловодства у районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділах державної виконавчої служби», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 470/7 від 05.07.1999 р.

Відповідно до п. 7 ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» однією з підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Арешт з майна боржника також знімається у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом.

Згідно ч.7 статті 48 Закону України Про виконавче провадження, у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника не здійснюється.

Таким чином дані обставини дозволяють суду дійти висновку про те, що вимоги позивача ОСОБА_2 є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

У ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» законодавець встановив проведення виконавцем дій на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обмеження права власності боржника у виконавчому провадженні повинне бути обґрунтованим і не суперечити загальним принципам права, зокрема, щодо реалізації права власності, що закріплені у Конституції України та ЦК України.

Отже, позивач ОСОБА_1 обґрунтовано звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду.

З урахуванням вищенаведеного та зібраних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними, знайшли в судовому засіданні своє підтвердження та обґрунтування, а тому позов підлягає задоволенню

На основі викладеного, керуючись ст.ст.12, 81, 259, 263-265, 273,279,354 ЦПК України, ст.ст.4, 15, 16, ч.1 ст.316, ст. 317, ст.321,ст. 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 48, 56, 59, 71 Закону України «Про виконавче провадження», -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», Московського ВДВС м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, 3-тя особа: ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту та позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», Московського ВДВС м. Харкова Головного територіального Управління юстиції у Харківській області про звільнення майна з-під арешту-задовольнити.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 , накладеного постановою Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.12.2012 року, ВП №35730615.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 , накладений постановою старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Борусовською М.Б. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.02.2014 року ,ВП 44841924.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Майстренко О.М.