Справа № 442/1731/18 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/1373/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: Гриців Л.Ж., прокурора Заєць І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Заступника прокурора Львівської області на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради про визнання права спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилалися на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 39.4 кв.м, житловою площею 24.5 кв.м, яка належить їм на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) р.№ 21/2-1 від 28 грудня 2006 року, видане Комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради та підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Дрогобицького ДКМБТІ та ЕО №13434110 від 02.02.2007.

З метою покращення житлових умов та поліпшення благоустрою належної їм на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 , вони за власні кошти провели реконструкцію квартири, а саме здійснили прибудову кладової площею 4,80 кв.м та коридору площею 15,60 кв.м, внаслідок чого збільшилася загальна площа квартири на 20,40 кв.м. Реконструкція квартири проводилася без отримання дозволів та погоджень, у зв`язку з необхідністю проведення ремонтних робіт у стислі терміни, без можливості очікувати на отримання відповідних дозволів та погоджень.

Під час проведення будівельних робіт були дотримані архітектурні, будівельні, санітарні, та екологічні норми. З початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб. Крім того, сусіди надали письмові згоди про те, що не заперечують щодо реконструкції квартири та прибудови балкону до неї.

Через незнання закону та відсутність коштів усе це здійснено без належно затвердженого проекту, без надання дозволу на початок проведення будівельних робіт та інших належно оформлених документів.

В даний час виникла необхідність оформити право власності на реконструйовану квартиру, в зв`язку з чим вони звернулися до відповідача, який у свою чергу пояснив, що вирішення даного питання можливе лише в судовому порядку, а тому в них виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2018 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_2 .

Рішення суду оскаржив Заступник прокурора Львівської області

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що позивачі здійснили реконструкцію квартири самочинно, без отримання відповідних дозволів та погоджень. Вказує, що задовольняючи позов, суд першої інстанції порушив вимоги ст. 392 ЦК України. Зазначає, що позивачами не надано доказів звернення до Дрогобицької міської ради із заявою про оформлення права власності на добудову, а також доказів звернення до відділу державного архітектурно-будівельного контролю про прийняття об`єкта до експлуатації. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подали до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просили рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор Заяць І.Є. апеляційну скаргу підтримала, покликаючись на доводи, викладені у скарзі. ОСОБА_1 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, покликаючись на доводи, викладені у відзиві на скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, про причини неявки суду не повідомили. Тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що позивачі здійснили реконструкцію належної їм квартири, прибудувавши: кладову площею 4,80 кв.м та коридор площею 15,60 кв.м, внаслідок чого збільшилася загальна площа квартири на 20,40 кв.м.

Ухвалюючи рішення про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 , суд першої інстанції керувався ст. 376 ЦК України та посилався на те, що будівництво нерухомого майна (прибудови, реконструкції), здійснено позивачами без порушень будівельних, санітарних та екологічних норм та правил, та є таким, що не суперечить суспільним інтересам і не порушує прав інших осіб, і власники землі не заперечують проти цього.

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 28.12.2006 позивачам належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири становить 39,4 кв.м (а.с.10). За технічним паспортом, складеним 23.11.2006, квартира розташована на першому поверсі 5-поверхового будинку, складається з 2 кімнат, кухні, ванної кімнати, коридора (а.с.11-12).

08 листопада 2017 року, після здійснення реконструкції квартири, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , кваліфікаційний сертифікат Серія НОМЕР_1 від 01.07.2013, було виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 . Відповідно до вищевказаного технічного паспорта загальна площа квартири складає 59,80 кв.м, житлова площа 24,50 кв.м (а.с.13-15).

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Матеріали справи не містять відомостей про надання позивачам у передбаченому законом порядку земельної ділянки на здійснення спірної добудови до належної їм квартири.

Частиною 5 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

З огляду на викладені норми законодавства, визнання права власності на нерухоме майно, їх реєстрація, можлива лише після прийняття в експлуатацію таких, про що відомості в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини про відсутність відведення земельної ділянки під здійснення позивачами добудови до квартири, відсутність у матеріалах справи даних щодо звернення позивачів до органів місцевого самоврядування стосовно узаконення самочинно збудованого приміщення, підстав для визнання за позивачами права власності на самочинно реконструйовану квартиру не вбачається.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Львівської області задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 квітня 2018 року скасувати та постановити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради про визнання права спільної сумісної власності на самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_2 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 06.09.2019

Головуючий

Судді