РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2019 року Київський районний суд м.Харкова у складі:
головуючої судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Кострової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним правочинів, визнання права власності , витребування майна, -
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся у суд до відповідачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання недійсними довіреності, договорів купівлі- продажу автомобіля ВАЗ-211540, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , колір сірий, державний номер НОМЕР_2 , визнання права власності на автомобіль ВАЗ-211540, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , колір сірий, державний номер НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом та про витребування автомобіля ВАЗ-211540, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , колір сірий, державний номер НОМЕР_2 у ОСОБА_5 .
В обґрунтування заявлених вимог, зазначає, що він є єдиним спадкоємцем першої черги, після смерті свого батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він у строк передбачений законом звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. До спадкової маси після смерті батька входила 66/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, на яке він отримав свідоцтво у нотаріуса та автомобіль ВАЗ-211540, у видачі свідоцтва на який нотаріус йому відмовив.
В подальшому він дізнався, що автомобіль ВАЗ-211540 забрала інша особа, внаслідок чого звернувся до правоохоронних органів із заявою про злочин. З матеріалів кримінального провадження дізнався, що автомобіль ВАЗ-211540 відчужений спочатку ОСОБА_4 31.05.2016р., на підставі довіреності від імені батька, виданої 17.03.2016р., потім 03.06.2016р. - ОСОБА_5 Довіреність, видана начебто його батьком та договір купівлі продажу від 31.05.2016р., укладені після смерті батька, внаслідок чого підлягають визнанню недійсними на підставі ч.1 ст. 215, ч.1, ч.2, ч.3 ст. 203 ЦК України. Сам автомобіль підлягає витребуванню від добросовісного набувача ОСОБА_5 , на підставі ст.388 ЦК України.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явились, відзив не надали, повідомлялись у відповідності до положень ЦПК України, шляхом направлення ухвал та повісток за місцем реєстрації.
Ухвалами суду було відкрито провадження у справі, забезпечений позов, прийняті змінені та зменшені позовні вимог позивача, призначена справа до судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області 26.10.2015 року.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на його майно.

За положеннями ст.ст. 1216, 1217, 1218 , 1220, 1258, 1261, 1269, 1270 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, протягом 6 місяців , з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_6 заповіту не залишив та його син ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги, який 03.11.2015р. подав заяву до Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, про прийняття спадщини після смерті свого батька.

12.07.2016 ОСОБА_1 державним нотаріусом Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 66/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі рішення суд.

Постановою державного нотаріуса Першої Державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 22.08.2018р. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль марки ВАЗ-211540, 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , позивачу - ОСОБА_1 , було відмовлено

За даними МВС України автомобіль ВАЗ 211540 д.н. НОМЕР_2 09.07.2015р. був зареєстрований за ОСОБА_6 на підставі довідки-рахунку, в подальшому 31.05.2016р. перереєстрований на ОСОБА_4 , а 03.06.2016р. перереєстрований на ОСОБА_5 .

Позивач вважав, що його незаконно позбавили автомобіля ВАЗ 211540, тому звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину, яка зареєстрована в ЄРДР за №0006499, до тепер триває досудове розслідування.

Згідно матеріалів справи, 17.03.2016р. ОСОБА_6 , на ім`я відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , була видана довіреність на право управління, продажу, обміну , оренди, страхування, одержання грошей та страхових виплат, виїзду за кордон, яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчуком Олегом Миколайовичем 17 березня 2016 року, реєстровий № 216, номер бланку НАК000434.

В подальшому на підставі вказаної довіреності, 31.05.2016р. був укладений договір купівлі продажу № ТСЦ6349/1/, за яким ОСОБА_3 , як предстаник ОСОБА_6 , продав автомобіль ВАЗ 211540 д.н. НОМЕР_2 відповідачу ОСОБА_4 , яка в цей же день здійснила реєстрацію права власності на транспортний засіб на своє ім`я.

Після цього, 03 червня 2016 року за договором купівлі - продажу № 6341/2/4482 , ОСОБА_4 продала автомобіль ВАЗ 211540 д.н. НОМЕР_2 відповідачу ОСОБА_5 , який також в цей же день здійснив реєстрацію права власності на транспортний засіб на своє ім`я за тим же державним номером НОМЕР_2 , продовжує володіти спірним автомобілем до цього часу.

З наведеного, вбачається, що довіреність на право продажу автомобіля ВАЗ 211540 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 була укладена та видана майже через п`ять місяці після його смерті.

За висновком Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 13.05.2017р., проведеного в рамках кримінального провадження №0006499, бланк довіреності НАК000434 від 17.03.2016р., укладеної від імені ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на автомобіль ВАЗ 211540 не відповідає наданому на дослідження зразку бланку Міністерства юстиції України, виготовленому на Державному підприємстві України по виготовленню бланків цінних паперів та документів суворого обліку «Київська ІНФОРМАЦІЯ_4 фабрика». Бланк Мінюсту України з серійним номером НАК000434, виготовлений комбінованим способом: фонові графічні зображення і друкований текст бланку на лицьовому боці (крім серійного номера і OR коду) надруковані з використанням форм плоского растрового офсентного друку, серійний номер і OR код нанесені способом трафаретного друку.

Справжній нотаріальний бланк серії НАК 000434 був використаний Великомихайлівською районною ДНК Одеської області ще 27.01.2015 року при вчиненні іншої нотаріальної дії, що підтверджуються листом, копією свідоцтва про право на спадщину, Витягом та Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів.

Також за даними Єдиного реєстру нотаріусів України - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевчук Олег Миколайович, відсутній.

Тобто довіреність від 17.03.2016р. фактично є підробленою.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За ч.1, ч.2 ст. 288 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Укладання довіреності від 17.03.2016р. та на її підставі договору купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 211540 від 31.05.2016р. за № НОМЕР_4 /1/, спрямовано на незаконне заволодіння автомобілем ВАЗ 211540, та порушення конституційного права позивача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, передбачене ст. 41 КУ, оскільки він з 23.10.2015р. фактично є власником автомобіля, як спадкоємиць , який прийняв спадщину у відповідності до ст. ст.1218, 1268 ЦК України.

Таким чином, довіреність від 17.03.2016р. та договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 211540 від 31.05.2016р. за № НОМЕР_4 /1/, є нікчемними правочинами, оскільки порушують публічний порядок.

Визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Підстав для застосування до укладених довіреності від 17.03.2016р. та договору купівлі-продажу від 31.05.2016р. за №ТСЦ6349/1/ положення ч.1 ст. 215, ч.1, ч.2, ч.3 ст. 203 ЦК України, суд не вбачає.

Частиною ч.1, п.2, ч.3 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У ОСОБА_6 на час укладання довіреності та договору від 31.05.2016р. вже не могло бути ніякого взагалі волевиявлення та наявності або відсутності дієздатності, оскільки він помер.

Відповідно до ч. 1 ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

За п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені ст.388 ЦК, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, пункти 146-147).

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем, після смерті свого батька ОСОБА_6 та у встановлений законом строк прийняв спадщину, тобто за ч.5 ст. 1268 ЦК України йому належить спадкове майно- автомобіль ВАЗ 211540 , з часу відкриття спадщини, тобто з 23.10.2015р.

Разом з тим, 03.06.2016 року автомобіль ВАЗ 211540 був відчужений на підставі договору купівлі-продажу № 6341/2/4482 - ОСОБА_5 , особою яка не мала на це право - ОСОБА_4 Доказів того, що ОСОБА_5 знав про придбання автомобіля у незаконного власника, суду не надано, тому суд приходить до висновків про добросовісність набуття автомобіля ОСОБА_5 .

Оскільки, судом встановлено, що автомобіль ВАЗ 211540 вибув з володіння позивача поза його волею, він підлягає витребуванню у добросовісного набувача.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів, пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 43, 81, 82, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_6 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_8 ) про визнання недійсним правочинів, визнання права власності , витребування майна задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки ВАЗ 211540, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , колір сірий, державний номер НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1

Витребувати на користь ОСОБА_1 , із чужого незаконного володіння ОСОБА_5 , автомобіль марки ВАЗ 211540, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , колір сірий, державний номер НОМЕР_2 .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1995 грн. 88 коп., по 498 грн. 97 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 15.11.2019р.

Суддя Бородіна Н.М.