Справа № 525/210/17
Провадження №2-п/525/4/2019

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року сел. Велика Багачка

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Хоролець В.В., за участю секретаря Хоменка М.М., розглянувши клопотання керуючого санацією ПАТ «Бурова компанія «Букрос» Тищенко Оксани Іванівни про поновлення строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.04.2017 року у справі №525/210/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Бурова компанія «Букрос» про стягнення заборгованості по заробітній платі та заяву керуючого санацією ПАТ «Бурова компанія «Букрос» Тищенко Оксани Іванівни про перегляд заочного рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.07.2017 року у справі №525/210/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Бурова компанія «Букрос» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

в с т а н о в и в :

До Великобагачанського районного суду Полтавської області 30.07.2019 року надійшла заява ПАТ «Бурова компанія «Букрос», позивач ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.07.2017 року за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Бурова компанія «Букрос» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20.08.2019 року заяву відповідача ПАТ «Бурова компанія «Букрос» про перегляд заочного рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.07.2017 року у справі №525/210/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Бурова компанія «Букрос» про стягнення заборгованості по заробітній платі було залишено без руху; заявнику роз`яснено, що згідно ч.2 ст.185 ЦПК України (яка застосовується з огляду на положення ч.8 ст.285 ЦПК України) недоліки заяви повинні бути усунені в строк не більше десяти днів з дня вручення позивачу даної ухвали суду про залишення заяви без руху.

З рекомендованих листів з повідомленням вбачається, що ПАТ «Бурова компанія «Букрос» та керуючому санацією-арбітражному керуючому Тищенко Оксані Іванівні копії даної ухвали суду від 20.08.2019 року вручено 29.08.2019 року.

Станом на 10.09.2019 року, а також і станом на 01.10.2019 року ПАТ «Бурова компанія «Букрос» недоліки заяви про перегляд заочного рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.07.2017 року за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Бурова компанія «Букрос» про стягнення заборгованості по заробітній платі не усувало, будь-які документи чи заяви на виконання ухвали суду від 20.08.2019 року від заявника до суду не надходили.

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 02.10.2019 року заяву відповідача ПАТ «Бурова компанія «Букрос» про перегляд заочного рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.07.2017 року у справі №525/210/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Бурова компанія «Букрос» про стягнення заборгованості по заробітній платі визнано вважати неподаною і повернуто заявникові.

23.10.2019 року до Великобагачанського районного суду засобами поштового зв`язку надійшла заява керуючого санацією ПАТ «Бурова компанія «Букрос» Тищенко Оксани Іванівни про перегляд заочного рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.07.2017 року у справі №525/210/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Бурова компанія «Букрос» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Разом з нею подане клопотання керуючого санацією ПАТ «Бурова компанія «Букрос» Тищенко Оксани Іванівни про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.07.2017 року у справі №525/210/17 (що винесене під головування судді Ячала). В період часу з 07.10.2019 року по 06.11.2019 року суддя був відсутній з поважних причин. З 01.09.2018 року у Великобагачанському районному суді всі справи системою авторозподілу розподіляються лише одному судді Хоролець В.В., оскільки повноваження судді Ячала Ю.І. припинилися, а одна посада судді є вакантною.

Розглянувши доводи клопотання керуючого санацією ПАТ «Бурова компанія «Букрос» Тищенко Оксани Іванівни про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.07.2017 року у справі №525/210/17, та заяву про перегляд вищевказаного заочного рішення суду, а також наявні матеріали суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст.120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій; строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства (ст.121 ЦПК).

Відповідно до ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Також, у відповідності до ч.ч.1,2 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Згідно ч.7 цієї статті, про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Відповідно до ст.284 ЦПК України (в редакції, що діє з 15.12.2017 року) заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Положення ч.3 цієї статті надають учаснику справи право подати заяву про поновлення пропущеного строку.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 05 квітня 2017 року Великобагачанським районним судом Полтавської області (головуючий суддя Ячало) постановлено заочне рішення у справі №525/210/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ Бурова компанія «Букрос» про звільнення з роботи, стягнення заборгованості за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористані відпустки, стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення грошової компенсації (назва позову, яка вказана в цьому судовому рішенні - а.с.а.с.70-72). Копію даного рішення суду була направлена відповідачу у справі 07.04.2017 року (а.с.73).

19.04.2017 року до Великобагачанського районного суду Полтавської області була подана заява ПАТ «Бурова компанія «Букрос» (за підписом голови правління В`юнова А.В.) про перегляд заочного рішення Великобагачанського районного суду від 05.04.2017 року у справі №525/210/17 з додатками, з якої вбачається, що копію заочного рішення Великобагачанського районного суду від 05.04.2017 року ПАТ БК «Букрос» отримало 11.04.2017 року (а.с.а.с.76-88).

Ухвалою судді Великобагачанського районного суду Полтавської області Ячала від 21.04.2017 року заяву ПАТ «БК «Букрос» про перегляд заочного рішення суду прийнято та призначено до судового розгляду (а.с.90).

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 19.05.2017 року заяву ПАТ «БК «Букрос» про перегляд заочного рішення Великобагачанського районного суду від 05.04.2017 року у справі №525/210/17 залишено без задоволення (а.с.а.с.104-106).

Отже, з вищевикладеного вбачається, що заочне рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.04.2017 року у справі №525/210/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Бурова компанія «Букрос» про стягнення заборгованості по заробітній платі вже переглядалося в порядку та спосіб, передбачений ЦПК України (в редакції, що діяв до 15.12.2017 року).

31.05.2017 року головою правління ПАТ БК «Букрос» В`юновим А.В. було подано апеляційну скаргу на заочне рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.04.2017 року у справі №525/210/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Бурова компанія «Букрос» про стягнення заборгованості по заробітній платі (а.с.а.с.110-112). 17.08.2017 року відповідачем у справі подано повторну апеляційну скаргу на вищевказане заочне рішення суду першої інстанції (а.с.а.с.136-145).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 04.12.2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Бурова компанія «Букрос» залишено без задоволення, а заочне рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.04.2017 року без змін (а.с.а.с.215-218).

Отже, на даний час заочне рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.04.2017 року у справі №525/210/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Бурова компанія «Букрос» про стягнення заборгованості по заробітній платі судом апеляційної інстанції залишено без змін, відповідно, набрало законної сили.

З доводів клопотання керуючого санацією ПАТ «Бурова компанія «Букрос» Тищенко Оксани Іванівни про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду по суті вбачається, що керуючий санацією ПАТ «БК «Букрос» Тищенко Оксана Іванівна посилається на те, що нею у липні 2019 року вперше стало відомо про наявність оскаржуваного рішення суду, попередні арбітражні керуючі не здійснювали належним чином своїх повноважень та відповідні документи, в т.ч. бухгалтерські, належним чином не передавалися і про їх існування ОСОБА_2 відомо не було. Також, заявник посилалася на рішення ЄСПЛ та те, що 21.10.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства; вказує, що керуючий санацією не може допускати безпідставне збільшення заборгованості із виплати заробітної плати працівнику на підприємстві, що фактично не провадить будь-якої господарської діяльності тривалий час, матеріали відділу кадрів не містять документів щодо підтвердження факту роботи даного громадянина (позивача у справі).

Суд безумовно поважає права та обов`язки керуючого санацією ПАТ «КБ «Букрос» Тищенко Оксани Іванівни в межах здійснення нею своїх професійних обов`язків та процесуальне право на подання відповідного клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, однак при розгляді даного клопотання виходить також і з наступного.

Відповідно до змісту статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 року).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується право кожної особи на звернення до суду з позовом стосовно захисту її прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд зазначив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина процесу розгляду справи судом.

Також,в цьому контексті системний аналіз ряду рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Алпатов та інші проти України», «Варава та інші проти України», «Робота та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України», якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого протоколу до Конвенції з огляду на порушення права на виконання рішення суду протягом розумного строку) також засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що в повній мірі узгоджується з положеннями ст.124 Конституції України.

У пунктах 18,23 рішення Європейського суду з прав людини від 12.05.2011 року у справі «Лінісвіцька проти України» Судом визначено, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, визначених у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку; виконавча служба, яка здійснює виконання остаточного рішення, має закінчити провадження без зволікань. У справі «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося. Було б незрозуміло, якби ст.6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі (справедливий, публічний і швидкий розгляд), і водночас не передбачала виконання судових рішень»).

У Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року зазначається, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Принцип верховенства права у рішеннях ЄСПЛ щодо України стосується вимог «якості» закону та юридичної визначеності. Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи та в основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України», заява №11932/02 зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (зокрема, рішення у справі «Полторацький проти України» від 29 квітня 2003 року, заява №38812/97, п.155). Також, інший елемент змісту принципу верховенства права ЄСПЛ розглянув у справі «Христов проти України», заява № 24465/04 (рішення від 19 лютого 2009 року). В цьому рішенні суд нагадав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

В межах розгляду вищевказаного клопотання сторони відповідача у справі також належить зазначити, що одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, п.61). Суд зазначив в цьому рішенні, що юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою-домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи; відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (п.52 рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії», заява №52854/99).

Аналізуючи вищевказані положення судової практики ЄСПЛ, положення ст.ст.120,121,167,127,284 ЦПК України через призму доводів, які наведені у клопотанні представника відповідача як підстави для поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду (а по суті про повторний перегляд заочного рішення суду, яке вже переглядалося складом суду, який виніс це рішення-як вбачається з матеріалів справи; при цьому, норми ЦПК України не містять положень про повторний перегляд заочного рішення суду), суд приходить до висновку, що сукупність доводів відповідного клопотання в частині наведених у клопотанні дій та рішень передніх арбітражних керуючих ПАТ «БК «Букрос» (в ті періоди часу, коли виносилося рішення суду першої інстанції за позовом ОСОБА_1 ) не є тими поважними причинами, які слугують такими для поновлення пропущеного строку для подання заяви (по суті та формі) про повторний перегляд заочного рішення суду першої інстанції, що призведе до порушення принципу юридичної визначеності; що стосується повноважень на даний час керуючого санацією ПАТ «БК «Букрос» Тищенко Оксани Іванівни (яка подала відповідне клопотання та заяву про перегляд заочного рішення від 05.04.2017 року), то сукупність встановлених з наявних матеріалів справи обставин та прийнятих рішень судів різних інстанцій (в частині попереднього перегляду заочного рішення суду від 05.04.2017 року), не впливає на зміст її функцій та повноважень як належного керуючого санацією ПАТ «БК «Букрос» та не звужує її функцій, оскільки вона, як вбачається зі змісту обгрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку, після її призначення керуючою санацією ПАТ БК «Букрос», намагається вживати всі заходи в межах чинного законодавства, пов`язаних з вирішенням майнових спорів, де стороною є ПАТ «БК «Букрос».

Таким чином, з огляду на сукупність вищевикладеного, підстав для задоволення клопотання керуючого санацією ПАТ «Бурова компанія «Букрос» Тищенко Оксани Іванівни про поновлення строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.04.2017 року у справі №525/210/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Бурова компанія «Букрос» про стягнення заборгованості по заробітній платі не вбачається; відповідно, заяву керуючого санацією ПАТ «Бурова компанія «Букрос» Тищенко Оксани Іванівни про перегляд заочного рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.07.2017 року у справі №525/210/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Бурова компанія «Букрос» про стягнення заборгованості по заробітній платі належить залишити без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», роз`ясненнями, що викладені п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», ст.ст.120,121,126,127,247,280,284,285,353,354 ЦПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання керуючого санацією ПАТ «Бурова компанія «Букрос» Тищенко Оксани Іванівни про поновлення строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.04.2017 року у справі №525/210/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Бурова компанія «Букрос» про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовити.

Заяву керуючого санацією ПАТ «Бурова компанія «Букрос» Тищенко Оксани Іванівни про перегляд заочного рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 05.07.2017 року у справі №525/210/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Бурова компанія «Букрос» про стягнення заборгованості по заробітній платі залишити без розгляду.

Відповідно до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення особі відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.В. Хоролець