ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/585/19Головуючий по 1 інстанції
Справа № 707/1822/14-ц Категорія: на ухвалуКазидуб О.Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Бондаренка С.І., Сіренка Ю.В.

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ;

представник скаржника ОСОБА_2 Миколайович;

особа, що подала апеляційну скаргу представник скаржника ОСОБА_3 Ігор ОСОБА_4 ;

виконавець головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Решетняк В.А.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2019 року про повернення скаржнику скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області,

в с т а н о в и в :

16 вересня 2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 45244864, винесену Головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Решетняк В.А. від 20.07.2018 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду Черкаської області від 19 вересня 2019 року скаргу повернуто скаржнику.

Ухвала обґрунтована тим, що оскільки вказане виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого листа № 2/707/875/14, виданого 07.11.2014 року Черкаським районним судом Черкаської області, відповідно до ст. 448 ЦПК України скарга не належить до підвідомчості Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Не погоджуючись із ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.09.2019 року та повернути справу до Придніпровського районного суду м. Черкаси для постановлення ухвали про передачу справи за підсудністю.

В апеляційній скарзі вказує, що визначивши, що скарга не підсудна Придніпровському районному суду, суд повинен був в порядку ст. 31 ЦПК України передати справу на розгляд відповідного суду, а не повертати скаргу скаржнику.

Також апелянт зазначає, що стаття 185 ЦПК України не передбачає такої підстави для повернення заяви як не підвідомчість справи суду.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною 5 статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Із матеріалів скарги ОСОБА_7 вбачається, що 07.11.2014 року Черкаським районним судом Черкаської області був виданий виконавчий лист № 2/707/875/14 із примусового виконання заочного рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14.10.2014 року про стягнення із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 709 500 грн. та судових витрат у справі в сумі 3654 грн., що разом складає 713 154 грн.

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 12.07.2018 року заочне рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14.10.2014 року було змінено в частині суми, що підлягає до стягнення шляхом зменшення її на 194 680 грн., тому до стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 підлягало 519 474 грн.

28.08.2019 року представнику ОСОБА_1 ОСОБА_9 стало відомо про закінчення виконавчого провадження про стягнення із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 заборгованості за вказаним виконавчим листом.

Вказане виконавче провадження було закінчене на підставі постанови Головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Решетняк В.А. від 20.07.2018 року, яку просить скасувати скаржник.

Повертаючи скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 на дії державного виконавця, суд першої інстанції вважав, що відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та частини 1 статті 448 ЦПК України дана скарга не належить до підвідомчості Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Посилання місцевого суду в оскаржуваній ухвалі на положення ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» вказує на те, що скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства (підвідомчість справи).

Разом з тим, вказуючи на положення ч. 1 ст. 448 ЦПК України, суд вважає, що скарга не підсудна Придніпровському районному суду м. Черкаси, оскільки рішення у справі, на підставі якого видано виконавчий документ, приймалось Черкаським районним судом Черкаської області.

Поняття підвідомчість та підсудність не є тотожними у цивільному процесуальному законодавстві.

Так, підвідомчість розуміють як компетенцію судових органів щодо розгляду і вирішення певного кола справ. У ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Підсудність - це компетенція конкретного судового органу єдиної судової системи щодо розгляду і вирішення цивільних справ. Цивільне процесуальне законодавство розмежовує підсудність інстанційну (суди першої інстанції, суди апеляційної інстанції та суд касаційної інстанції) та територіальну (підсудність справ за місцем знаходження відповідача (фізичної та юридичної особи), за вибором позивача, виключна підсудність тощо).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 статті 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Підстави для повернення заяви визначені статтею 185 ЦПК України, а саме: якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом; заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу); до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви; відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи; подана заява про розірвання шлюбу під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України; позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Статтею 186 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, зокрема: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З наведено слідує, що суддя, встановивши, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (не підвідомча суду), відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України повинен відмовити у відкритті провадження у справі.

Водночас, згідно пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено повернення скарги (заяви) з підстав не підсудності чи не підвідомчості справи загальному місцевому суду, як було здійснено Придніпровським районним судом м. Черкаси у даній справі.

Враховуючи наведене, ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2019 року про повернення скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 на дії державного виконавця постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає до скасування.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення, а ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2019 року скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2019 року про повернення скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах викладених в статті 389 ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

С.І. Бондаренко

Ю.В. Сіренко