242/3594/19
08 листопада 2019 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: - головуючого - судді Черкова В.Г.,
- при секретарі Кідрон О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 19.03.2018 р.,-
ВСТАНОВИВ:
24.06.2019 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.
Стислий виклад позиції позивача.
В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 .Після смерті матері залишилося спадкове майно у вигляді Ѕ частки жилого будинку АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_4 склала заповіт, в якому все її майно заповіла ОСОБА_2 Він не заявляв про відмову від спадщини, а навпаки 13.03.2018 р. рекомендованим листом направив до Першої селидівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Шість місяців після смерті ОСОБА_4 закінчуються 18.03.2018 р. При перевірці заведених спадкових справ державний нотаріус виявив інформацію про заведену спадкову справу та 10.04.2018 р. направив заяву за місцем заведеної справи до приватного нотаріуса Селидівського міського нотаріального округу Шарафєєвої І.В., якою 19.03.2018 р. була оформлена спадщина за законом на все майно, яке належало ОСОБА_4 та видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку житлового будинку за зазначеною вище адресою ОСОБА_2 , як єдиному спадкоємцю зазначеного майна. Таким чином, не враховуючи заповіту, позивача було позбавлено права на спадкування. Просив визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.03.2018 р. за реєстровим номером 237, номер запису про право власності 25310669, яке видане на ім`я ОСОБА_2 , що складається з Ѕ частини будинку АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 , що належало спадкодавцю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зобов`язати приватного нотаріуса Селидівського нотаріального округу Шарафєєву І.В. скасувати запис № 25310669 про право власності від 19.03.2018 року щодо Ѕ частини будинку82, квартири АДРЕСА_3 , що належало спадкодавцю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Процесуальні дії у справі.
04.07.2019 р. було відкрито провадження по справі та задоволено клопотання позивача про витребування доказів.
18.09.2019 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.
Позивач у судове засідання не з`явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяви, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу в його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином.
З урахуванням ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
28.02.2009 р. ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , склала заповіт, яким все своє майно заповіла своєму сину ОСОБА_1 (а.с.6-8).
ОСОБА_1 07.03.2018 р. склав заяву про прийняття спадщини, яку направив до Першої селидівської державної нотаріальної контори. Заява була отримана 13.03.2018 р., а 10.04.2019 р. направлена за місцем зберігання спадкової справи (а.с.10-11).
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті ОСОБА_4 була заведена спадкова справа та 19.03.2018 р. видане свідоцтво про право на спадщину № 237 (а.с.22).
Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, 28.02.2009 р. ОСОБА_4 складено заповіт, який є чинним (а.с.23).
У судовому засіданні досліджено матеріали (копію) спадкової справи № 6/2018 після смерті ОСОБА_4 (а.с.24-82).
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною другою статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261 - 1265 цього Кодексу(спадкоємці першої-п`ятої черг).
Відповідно до ст..1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.2 ст. 1220 ЦК України).
Відповідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року судам роз`яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.
Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обгрутновані та підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач, на ім`я якого складено заповіт, що є дійсним та охоплює всю спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_4 , своєчасно звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини, тому Свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.03.2018 р. видане на ім`я ОСОБА_2 видане в порушення норм ч.2 ст. 1223 ЦК України, а тому позов підлягає задовленню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , до ОСОБА_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 19.03.2018 р. задовольнити.
Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.03.2018 р. за реєстровим номером 237, номер запису про право власності 25310669, яке видане на ім`я ОСОБА_2 , що складається з Ѕ частини будинку АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 , що належало спадкодавцю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Зобов`язати приватного нотаріуса Селидівського нотаріального округу Шарафєєву І.В. скасувати запис № 25310669 про право власності від 19.03.2018 року щодо Ѕ частини будинку АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 , що належало спадкодавцю ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Суддя