Провадження № 2/761/5836/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2019 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року представник ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1), ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач 2) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно якого просить суд: стягнути з ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» (далі по тексту - відповідач), на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 17709,00 грн., моральну шкоду у розмірі 25038,00 грн., пеню за несвоєчасне виконя зобов`язання у розмірі 206,69 грн., на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 3850,00 грн., моральну шкоду у розмірі 25038,00 грн., пеню за несвоєчасне виконя зобов`язання у розмірі 206,69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.01.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом із дітьми повертались до Києва рейсом PS 808 з Праги. При отриманні багажу позивачем 1 було виявлено значні пошкодження двох валіз, після чого останній написав заяву, яку залишив у фахівця та отримав звіт про пошкодження багажу. 22.01.2019 року та 04.02.2019 позивачем 1 направлено електронні листи на поштову скриньку відповідача, в якому було повідомлено про вищезазначені обставини. 14.03.2019 року позивачем 1 було отримано лист відповідача про те, що останній не довів реально понесені збитки, що виникли у зв`язку з пошкодженням багажу, та запропоновано компенсацію у розмірі 70 доларів США.

27.03.2019 року та 16.04.2019 року представником позивачів були пред`явлені претензії до ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди, проте відповідач вимоги не виконав та грошу компенсації позивачам не виплатив, у зв`язку з чим позивачі звернулись до суду з вказаним позовом.

У своїх запереченнях відповідач просив відмовити в задоволені позову, оскільки позивачами на надано належних та допустимих доказів які б підтверджували факт придбання валіз саме напередодні рейсу Прага - Київ. Крім цього відповідач вказав, що електронним листом від 14.03.2019 року, за результатами розгляду претензійного звернення позивачам були надані пояснення щодо обслуговування багажу, яке виконується виключно працівниками компанії аеропортів відправки прибуття, на яких відповідач не має впливу, а також роз`яснено порядок виплати компенсації встановленої міжнародними нормативно-правовими актами та умовами договору на міжнародне повітряне перевезення.

Ухвалою від 07.06.2019 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

09.09.2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на позовну заяву.

09.09.2019 року від представника відповідача надійшла заява про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

12.09.2019 року від позивача 1 на адресу суду надійшла відповідь на заперечення.

Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

При цьому, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України, після закінчення строків для надання сторонами відповідних заяв по суті справи, визначених в ухвалі про відкриття провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивачі, як на підставу для задоволення позову в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди вказували що у зв`язку з тим, що відповідачем не було виплачено компенсацію за пошкоджені валізи ОСОБА_1 змушений витрати 17709,00 грн., ОСОБА_2 змушена витрати 3850,00 грн.

В обґрунтуванні вимог в частині стягнення моральної шкоди позивачі вказували, що тривалий час позбавлені права користуватись своїм майном, у зв`язку з тим просять стягнути по 25038,00 грн. на кожного з позивачів.

Окрім того, у зв`язку із невідшкодуванням відповідачем завданих позивачам збитків за пошкоджені валізи, в межах Закону України «Про захист прав споживачів» просили стягнути з відповідача пеню у розмірі 206,69 грн. на користь ОСОБА_1 та 44,93 грн. на користь ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що 12.01.2019 року позивач 1 та позивач 2 повертались до Києва рейсом PS 808 з Праги. Під час отримання багажу позивачем 1 було виявлено пошкодження у двох валізах, у зв`язку з чим останній звернувся у вікно для оформлення скарги, яку залишив у фахівця та отримав «DAMAGE REPORT» (звіт про пошкодження).

Як вбачається з матеріалів справи 04.02.2019 року позивач 1 звертався до відповідача щодо розгляду їхнього звернення про пошкодження багажу. Листом від 14.03.2019 року позивача 1 було повідомлено, що обслуговування багажу виконується виключно працівниками компанії аеропортів відправки та прибуття, та запропоновано компенсацію у розмірі 70,00 доларів США за кожну валізу, у зв`язку з тим, що позивачем не доведено реально понесені збитки, що виникли у зв`язку з пошкодженням багажу.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 908 ЦК України встановлено, що умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами,що видаються відповідно до них.

Відповідно до положень ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно п. 1 розділу XXVII «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу» будь-яку претензію щодо неналежного перевезення пасажира або багажу має бути подано авіаперевізнику письмово та вручено або відправлено у строки, передбачені Монреальською конвенцією та чинним законодавством України. Уповноважений орган з питань цивільної авіації може розглядати претензії пасажирів у разі їх надходження лише після розгляду претензій авіаперевізником з метою встановлення відповідності результатів розгляду цим Авіаційним правилам.

Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 22 Монреальської Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28.05.1999 року відповідальність перевізника у випадку знищення, утрати, пошкодження або затримки в перевезенні багажу обмежується сумою 1000 спеціальних прав запозичення стосовно кожного пасажира, за винятком випадків, коли пасажир зробив у момент передачі зареєстрованого багажу перевізнику особливу заяву про заінтересованість у доставці та сплатив додатковий збір, якщо це необхідно. У цьому випадку перевізник зобов`язаний сплатити суму, що не перевищує заявленої суми, якщо він не доведе, що ця сума перевищує дійсну заінтересованість пасажира в доставці. Відповідальність перевізника у випадку знищення, утрати, пошкодження або затримки в перевезенні вантажу обмежується сумою 17 спеціальних прав запозичення за кілограм, за винятком випадків, коли вантажовідправник зробив у момент передачі вантажного місця перевізнику особливу заяву про заінтересованість у доставці та сплатив додатковий збір, якщо це необхідно. У цьому випадку перевізник зобов`язаний сплатити суму, що не перевищує заявленої суми, якщо він не доведе, що ця сума перевищує дійсну заінтересованість відправника в доставці.

У відповідності до положень ст. 29 Монреальської конвенції, під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню.

Крім цього ст. 31 Монреальської конвенції передбачено, що у випадку пошкодження багажу або вантажу особа, яка має право на його отримання, повинна надіслати перевізнику претензію негайно після виявлення пошкодження й не пізніше семи днів з дати отримання зареєстрованого багажу.

Судом встановлено, що 12.01.2019 року позивачами під час отримання багажу було виявлено значні пошкодження двох валіз, та отримано звіт про пошкодження багажу, в якому вказано, що прохання про компенсацію подається у письмовій формі перевізнику протягом 7 днів. Разом з тим належних та допустимих доказів направлення та/або вручення претензій у строки, передбачені Монреальською конвенцією та чинним законодавством України позивачами не надано.

Згідно статті 29 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень, вчиненої у м. Монреаль 28.05.1999 (набрала чинність для України 06.05.2009 року) під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню.

Крім того, згідно із положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Однак, ні ЦК України, ні Монреальська конвенція, ні «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу» не передбачають відшкодування заподіяної моральної шкоди міжнародним авіаперевізником.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, позивачами не надано доказів, які б підтверджували факт придбання валізи, її технічний стан саме напередодні рейсу PS808 Прага-Київ. Крім цього, не надано доказів направлення або вручення претензій у строки, передбачені Монреальською конвенцією та чинним законодавством України.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд відмовляє в задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 908 - 910, 920, 924 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 51, 81, 141, 259, 263-265, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 22, 29 Конвенції про уніфікацію деяких правил міжнародних повітряних перевезень від 28.05.1999 року, Наказом № 1239 від 26.11.2018 року Про затвердження Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» про захист прав споживачів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: