ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 373/1441/19
провадження № 6/753/990/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Пугач Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ігнатенка Костянтина Едуардовича про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ

21.08.2019 року приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Ігнатенко К.Е. звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку.

27.08.2019 ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області вказане подання було передано на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва.

В своєму поданні приватний виконавець посилався на те, що у нього перебуває виконавче провадження № 57212091 з примусового виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва № 2-2170/12 від 23.11.2012 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" у сумі 586168 грн. 59 коп.

Приватний виконавець вказав, що боржником добровільно судове рішення не виконується, в ході виконавчого провадження вжито всіх можливих заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих на примусове виконання судового рішення, проте, останні не є достатніми для його повного виконання.

Зауважив, що в ході виконавчого провадження за документами, було встановлено, що фактично боржник ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину, як один із спадкоємців за заповітом ОСОБА_2 , до складу якої входять земельні ділянки кадастровий № :03:011:0121 та № :05:003:0047, у розмірі 1/2 частки, право власності на які оформлене та зареєстроване у встановленому законому порядку. Крім того, до складу спадщини входить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , але спадкоємцями право власності до цього часу не зареєстроване у встановленому законом порядку.

Тому, просив суд звернути стягнення на 1/2 частку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості по виконавчому провадженню № 57212091 з примусового виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва № 2-2170/12 від 23.11.2012 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" у сумі 586168 грн. 59 коп.

В судове засідання приватний виконавець не з`явився, про час та місце розгляду подання повідомлявся належним чином, в зв`язку з чим суд на підставі ч.11 ст. 440 ЦПК України вважає за можливе розглянути подання у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів подання, Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-2170/12 від 23.11.2012 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" у сумі 586168 грн. 59 коп.

13.09.2018 приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Ігнатенком К.Е. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57212091.

02.10.2018 до банківських установ направлено запит, за результатами якого коштів на рахунках боржника не виявлено, окрім коштів, які знаходяться на рахунку в АТ "Приват банк".

29.11.2018 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та скеровано її до виконання в АТ КБ "Приватбанк", однак банком надана відповідь, що коштів для стягнення за виконавчим документом недостатньо.

Згідно відповіді РСЦМВС в м. Києві від 09.10.2018 за боржником ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно відповіді відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дарницької РДА №310 від 20.09.2018, боржник постійно проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою приватного виконавця від 13.11.2018 описано та накладено арешт на майно боржника: садовий будинок АДРЕСА_3 та земельну ділянку кадастровий номер :04:017:0031, на якій знаходиться вищевказаний будинок.

За результатами реалізації вищевказаного арештованого нерухомого майна, згідно змісту протоколу ДП "Сетам" № 399133 від від 15.04.2019 суми продажу арештованого майна недостатньо для погашення боргу в повному обсязі.

Судом встановлено, що боржником ОСОБА_1 судове рішення добровільно не виконано.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Частиною 10 ст. 440 ЦПК України передбачено, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Як встановлено судом та вбачається з відповіді Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори Київської області № 775/01-16 від 23.04.2019, що після смерті ОСОБА_2 одним із спадкоємців є ОСОБА_1

24.09.2013 року за вхідним № 1019 ОСОБА_1 звернувся до Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про те, що після смерті ОСОБА_2 спадщину, визначену в заповіті, вона належним чином прийняла.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів подання, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 не видавалось.

Іншим спадкоємцем за заповітом, як вказано в заяві про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_4

Частинами 1 та 3 ст. 1268 ЦК України, ч. 1 ст. 1269 ЦК України, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , але свідоцтво про право на спадщину за заповітом не отримала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Отже, ОСОБА_1 спадщина, до складу якої входить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належить з часу відкриття спадщини у частці 1/2.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак, відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути перешкодою для проведення виконавчих дій щодо виконання рішення суду.

При цьому боржник, достовірно знаючи про наявність судового рішення та відкритого виконавчого провадження, від виконання рішення суду про стягнення коштів ухиляється.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, суд дійшов висновку про те, що подання приватного виконавця про надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 440 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ігнатенка Костянтина Едуардовича про звернення стягнення на майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку - задовольнити.

Надати приватному виконавцю виконавчого округу міста Київ Ігнатенку Костянтину Едуардовичу дозвіл на звернення стягнення не нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, що належить боржнику ОСОБА_1 , а саме: на 1/2 частку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.С. Мицик