ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/6966/15-ц
Провадження № 22-ц/4820/1513/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Садік Н.Д.,

з участю: представника позивача Панченка Д.В.,

відповідача ОСОБА_1 .Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/6966/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2019 року (суддя Мазурок О.В., повне судове рішення складено 30 травня 2019 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У квітні 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що 14 березня 2007 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк і ОСОБА_2 уклали кредитний договір №247-07/01, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит у сумі 35000 доларів США із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,5% річних на строк до 13 березня 2017 року.

17 грудня 2012 року з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» був укладений договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами і договорами забезпечення, перелік яких міститься в Додатку №1 до договору відступлення, в тому числі і за кредитним договором №247-07/01 від 14 березня 2007 року, укладеним з ОСОБА_2 і договором поруки №249-07/16 від 14 березня 2007 року, укладеним з ОСОБА_3

Відповідачі взяті на себе зобов`язання належним чином не виконували, в результаті чого станом на 28 лютого 2015 року виникла заборгованість у розмірі 1266212,32 грн, із них: за кредитом 24825,93 доларів США, що складає 689245,27 грн, по відсотках 14097,29 доларів США, що складає 391384,75 грн, комісія 788,45 доларів США, що складає 21889,83 грн, пеня 8062,77 доларів США, що складає 22384,65 грн.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором №247-07/01 від 14 березня 2007 року в розмірі 1266212,32 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2019 року за заявою ОСОБА_2 заочне рішення скасовано, а справа призначена до розгляду в загальному порядку.

У березні 2019 року ТОВ «Кредитні ініціативи» подало заяву про зменшення позовних вимог, у якій вказувало, що має право на стягнення відсотків у розмірі 24% річних відповідно до п. 3.4. кредитного договору в зв`язку з порушенням строків погашення кредиту. З урахуванням рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2011 року про стягнення тіла кредиту і комісії позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по процентах за користування кредитом станом на 19 березня 2019 року у розмірі 883548,91 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість по відсотках у розмірі 883548,91 грн.

ОСОБА_2 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Про розгляд справи вона не була повідомлена, а клопотання представника про відкладення розгляду справи безпідставно відхилено. Позбавила була можливості подати заяву про застосування позовної давності. Суд не врахував наявність вимоги банку про дострокове повернення кредиту і рішення суду від 04 квітня 2011 року у справі №2-500/11 про стягнення заборгованості за кредитом.

У засіданні апеляційного суду представник позивача визнав апеляційну скаргу необґрунтованою у повному обсязі. ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 14 березня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №247-07/01, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 35000 доларів США із сплатою процентів за користування ним у розмірі 10,5% річних на строк до 13 березня 2017 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 14 березня 2007 року між банком і ОСОБА_3 був укладений договір поруки, згідно з умовами якого останній поручився за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» і ТОВ «Кредитні ініціативи» був укладений договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступив свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами і договорами забезпечення, в тому числі і за кредитним договором №247-07/01 від 14 березня 2007 року, укладеним з ОСОБА_2 і договором поруки №249-07/16 від 14 березня 2007 року, укладеним з ОСОБА_3

Відповідачі взяті на себе зобов`язання належним чином не виконували.

За розрахунком позивача виникла заборгованість по процентах за користування кредитом станом на 19 березня 2019 року у розмірі 883548,91 грн.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

При задоволенні позову суд виходив з факту невиконання відповідачами взятих на себе зобов`язань за договорами, що призвело до виникнення заборгованості за процентами.

Проте, такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, строк дії якого був змінений і настав.

У цьомі разі положення абзацу 2 частини 1 ст. 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України.

В подальшому права та інтереси Банку підлягають захисту згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин апеляційний суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений Верховним Судом у постанові від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц.

Відповідно до п. 5.3.2. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання строку погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентів за користування ним, та/або процентів за неправомірне користування кредитом, та/або комісійної винагороди за управління кредитними коштами, суму неустойки і збитків, передбачених цим договором у випадку невиконання позичальником у строк своїх обов`язків по поверненню кредиту та/або оплаті процентів за користування кредитом та/або комісійної винагороди за управління кредитними коштами.

Про необхідність дострокової сплати суми заборгованості за цим договором банк зобов`язаний письмово повідомити позичальника протягом 15 днів до вчинення необхідних дій по примусовому стягненню коштів.

Із оглянутої у засіданні апеляційного суду цивільної справи №2-500/11 за позовом ПАТ АК «Промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором вбачається, що банк відповідно до умов договору скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту.

ОСОБА_2 отримала вимогу від 03 березня 2010 року про дострокове повернення кредиту та сплату процентів у розмірі 31392,42 доларів США і сплату комісії у сумі 1711,38 грн протягом тридцятиденного строку з моменту отримання цього повідомлення.

Тому, строк виконання договору в повному обсязі настав на 31 день з моменту отримання відповідачкою вимоги у квітні 2010 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04 квітня 2011 року, яке набрало законної сили, у справі №2-500/11 позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь ПАТ АК «Промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором станом на 29 листопада 2010 року у розмірі 32363,53 доларів США, у тому числі: 28890 доларів США - тіло кредиту, 3473,53 доларів США - проценти за користування кредитом, і комісію у сумі 924,32 грн.

Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 22 березня 2019 року позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку проценти за користування кредитом у розмірі 883548 грн 91 коп, нараховані на підставі п. 3.4. кредитного договору.

Зазначеним пунктом договору визначено, що у випадку порушення позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 24% річних, порядок нарахування та сплати яких визначається відповідно до п. 3.2. та п. 3.3. цього договору.

Отже, ТОВ «Кредитні ініціативи» просило стягнути проценти, нараховані відповідно до умов договору, за збільшеною процентною ставкою за порушення позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, а не проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Оскільки право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв`язку з наведеним заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для задоволення позову про стягнення процентів з урахуванням вимоги банку про дострокове повернення кредиту.

Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, та пояснень представника товариства у засіданні апеляційного суду заявлена в позові заборгованість по процентах за користування кредитом у розмірі 883548,91 грн включає також проценти у розмірі 3473,53 доларів США (за курсом НБУ станом на 29 листопада 2010 року складало 27572,88 грн), нараховані станом на 29 листопада 2010 року, які були стягнуті на підставі судового рішення у справі №2-500/11.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 11 листопада 2019 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих станом на 29 листопада 2010 року, скасовано із закриттям провадження у справі в цій частині вимог.

Розмір процентів за користування кредитом за період з 30 листопада 2010 року по 19 березня 2019 року складає 855976,03 грн (883548,91 грн - 27572,88 грн).

Саме в задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитом за період з 30 листопада 2010 року по 19 березня 2019 року у сумі 855976,03 грн необхідно відмовити.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення процентів за користування кредитом за період з 30 листопада 2010 року по 19 березня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в позові.

Документально підтверджені витрати ОСОБА_2 по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в частині вимог, у задоволенні яких відмовлено, у сумі 5309 грн 99 коп (96,88% від 5481 грн) підлягають стягненню з позивача на підставі ч. 1 і ч. 13 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 травня 2019 року в частині вимог про стягнення процентів за користування кредитом за період з 30 листопада 2010 року по 19 березня 2019 року скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування кредитом за період з 30 листопада 2010 року по 19 березня 2019 року у сумі 855976 грн 03 коп (вісімсот п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят шість грн. 03 коп) відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (місцезнаходження вул. Вікентія Хвойки, 21, м. Київ, ІК ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 5309 грн 99 коп (п`ять тисяч триста дев`ять грн 99 коп).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. П`єнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай