Постанова

Іменем України

28 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 643/3653/16-ц

провадження № 61-30350св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ,на рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року в складі судді Ференчук О. В.та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2017 року в складі колегії суддів: Бурлака І. В., Карімової Л. В., Яцини В .Б.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Позовна заява мотивована тим, що 03 липня 2009 року ОСОБА_2 взяла у нього в борг грошові кошти у сумі 30 000,00 дол. США та зобов`язалася їх повернути до 03 липня 2010 року, що підтверджено розпискою.

Зазначав, що на забезпечення своїх зобов`язань ОСОБА_2 передала йому оригінали правовстановлюючих документів на належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 .

Вказав, що після отримання від нього листів з вимогою повернути борг від 10 жовтня 2012 року та 01 вересня 2014 року ОСОБА_2 10 січня 2015 року в присутності свідків повернула йому 100,00 дол. США, про що було складено письмову розписку.

Зазначав, що з кінця 2015 року на його вимоги про повернення грошових коштів за розпискою від 03 липня 2009 року ОСОБА_2 не реагує та до теперішнього часу грошові кошти не повернула.

Вважав, що оскільки ОСОБА_2 повернула йому 100,00 дол. США, її борг становив 29900,00 дол. США, що еквівалентно 789360,00 грн, виходячи з курсу долара на час звернення до суду з позовом за 100,00 дол. США - 2640,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у сумі 789360,00 грн за договором позики та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що факт отримання вищевказаних коштів відповідачем не заперечується, та судом встановлено, що зобов`язання за договором в установлений строк не виконані, проте, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права поза межами позовної давності і це є підставою для відмови у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 ,подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно досліджено докази у справі, що призвело до неправильного вирішення спору.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано справу із суду першої інстанції.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заперечення на касаційну скаргу не подано

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 03 липня 2009 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, за умовами якого відповідачу було надано кошти в сумі 30000,00 дол. США, які позичальник зобов`язувався повернути в строк до 03 липня 2010 року.

Також встановлено, що відповідачем зобов`язання за указаним договором в установлений строк не виконані.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_2 просила суд застосувати строк позовної давності (а.с. 45).

Оскільки дата повернення боргу між сторонами була визначена 03 липня 2010 року, то позивач повинен був звернутись до суду до 03 липня 2013 року, а звернувся - у березні 2016 року.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Положеннями статті 60 ЦПК України2004 року, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що позивачем пропущена позовна давність, про застосування якої заявив відповідач (а. с. 45), суди обґрунтовано відмовили в задоволенні позову.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що оскільки ОСОБА_2 10 січня 2015 року сплатила ОСОБА_1 100,00 дол. США в рахунок погашення заборгованості, тому діями ОСОБА_2 перебіг позовної давності перервався, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що належних та допустимих доказів щодо цього ОСОБА_1 не надано.

Правильними є висновку суду і про те, що не можуть бути доказами переривання перебігу позовної давності посилання позивача на звернення його до ОСОБА_2 про повернення боргу, які датовані 10 жовтня 2012 року та 01 вересня 2014 року, оскільки доказів відправлення або отримання цих звернень матеріали справи не містять та судам такі не надані.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 06 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська