КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/3644/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/13138/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року, ухвалене під головування судді Галагана В.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

у березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила позбавити його батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначала,що відповідач є батьком неповнолітніх доньок, які проживають разом з нею. Відповідач життям дітей не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дітьми, фактично самоусунувся від виховання своїх дітей, нехтує батьківськими обов`язками, не проявляє турботи щодо дочок. Донька ОСОБА_4 має серйозні проблеми із здоров`ям, проте відповідач коштів на лікування не надає та вона вимушена була звернутись до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дітей. 14.09.2018 Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області склала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його неповнолітніх доньок.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2019 року позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір та витрати на правничу допомогу у сумі 15 822,75 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що висновок орану опіки і піклування складено без його участі, оскільки позивач повідомила неправдиві відомості щодо його місця проживання. Про наявність такого висновку він дізнався лише при розгляді даної справи. Суд не надав йому достатньо часу для підготовки та подання доказів, пояснень та зауважень. Судом перекручено покази свідків та викладено лише частину негативних слів та фраз свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а покази свідка ОСОБА_7 взагалі пропущено. У задоволенні його клопотання про допит свідка ОСОБА_8 , яка на його прохання пересилала кошти на дітей загалі відмовлено та у справі відсутня подана ним заява про допит свідка. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, а у висновку не наведено підстав та аргументів, які б вказували на доцільність позбавлення батьківських прав, а лише зазначена констатація фактів щодо умов проживання сторін та їх дітей. На час виникнення стосунків з позивачкою він вже багато років був одружений і мав дитину, про що позивач знала, а тому твердження останньої, що він неї кинув з двома дітьми є неправдивими. З дня народження дітей він завжди надавав фінансову допомогу на їх утримання, перераховував кошти на ім`я позивачки, купував продукти харчування та позову про стягнення аліментів до нього позивач не заявляла. За свої кошти він відправляв дітей у дитячій табір до Польщі. Разом з позивачкою та дітьми вони відпочивали у Ізраїлі, де ОСОБА_4 також лікувалась. Вони з позивачкою разом працювали, проте у січні 2017 році посварилися та саме це стало причиною подачі позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначила, що заяви про опит свідка ОСОБА_8 до або під час підготовчого засідання подано не було. Відповідач не оскаржував висновок органу опіки та піклування Києво-Святошинської РДА Київської області щодо доцільності позбавлення його батьківських прав. Відповідач жодного разу не з`являвся в судові засідання та не висловлював свою позицію щодо можливого позбавлення його батьківських прав. Протягом 11 років відповідач ухиляється від виховання та утримання дітей. Донька ОСОБА_3 надала покази, що бачила батька всього один раз, а під час хвороби ОСОБА_4 відповідач жодного разу не прийшов до лікарні. Рішення суду про стягнення половини вартості лікування відповідач оскаржує. Будучи засновником ПП науково - медичного центру «Свята Парасева» відповідач навіть не допоміг пройти дитині обстеження.Апелянт не надав доказів про те, що він витрачав кошти на утримання дітей та на їх відпочинок за кордоном.

У судовому засіданні відповідач та його представники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Позивач та її представник ОСОБА_11 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у її відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.09.2018 орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області надав висновок № К 137405.2664.2 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У даному висновку зазначено, що неповнолітні діти проживають разом із матір`ю по АДРЕСА_1 . Депутатом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області 14.11.2016 та 27.06.2018 складено акти про те, що з 2003 року по теперішній час батько дітей ОСОБА_2 за вказаною адресою не з`являвся, участі у вихованні дітей не приймав. Неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 навчаються в 10-Б класі ліцею «ЕКО» № 198 м. Києва. За час навчання батько ліцей не відвідував, не цікавився навчанням дітей, не брав участі у роботі батьківського комітету класу. Відповідно до характеристик, складених керівництвом ліцею мати ОСОБА_1 бере активну участь у вихованні дітей, створює всі умови для повноцінного навчання та розвитку дітей, стимулює розвиток їх творчого потенціалу. Станом на 01.06.2018 батько ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 58 729,11 грн. У присутності працівника служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області неповнолітньою ОСОБА_3 складено заяву, в якій дитина зазначила, що вперше побачила батька у 2013 році, після декількох зустрічей він знову припинив з нею спілкуватися, матеріальної допомоги не надає. Провести бесіду з неповнолітньою ОСОБА_4 та з`ясувати її думку не виявилось можливим через стан здоров`я дитини. На думку органу опіки і піклування вищезазначене свідчить про ухилення батька ОСОБА_2 від виховання дітей, наявність винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми обов`язками.

07.11.2018 згідно довідки, складеної у клініці Liv Hospital , пацієнтка ОСОБА_4 , у супроводі матері ОСОБА_1 проходила лікування у даній клініці з 01.10.2018 по 05.10.2018.

Відповідно до довідки від 02.04.2019, складеної керівництвом ліцею «ЕКО» № 198 м. Києва ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є ученицями 11-Б класу даного ліцею, навчанням та вихованням займається мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_2 участі у вихованні доньок не бере, успіхами не цікавиться, на батьківські збори жодного разу не з`являвся.

Згідно з довідкою від 03.04.2019, виданою КНП «Вишнівська міська лікарня» № 83, при проведенні ЛКК з приводу визнання ОСОБА_4 дитиною з інвалідністю була присутня мати. У КНП «Вишнівська міська лікарня» відсутня інформація щодо батька дітей, зі слів лікаря-педіатра АЗПСМ № 1, в лікувальному закладі дітей супроводжувала мати ОСОБА_1 .

Згідно показів свідка ОСОБА_5 , яка є дітям хрещеною матір`ю відповідача вона бачила лише одного разу на похрещенні дітей. Попри те, що діти часто хворіли та потребувати уваги, відповідач жодного разу не з`являвся у їхньому житті, не відвідував у лікарні, не намагався зустрітися, не надавав матеріальної допомоги ні на утримання дітей, ні на неодноразові операції дочки ОСОБА_4 .

Згідно показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вони жодного разу не бачили відповідача ані у будинку, ані у дворі будинку, де проживають позивач разом із дітьми. Діти завжди спілкувалися лише із матір`ю та бабусею, знаходились на утриманні позивачки, про допомогу з боку батька ніколи не чули.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухилився від виконання батьківських обов`язків, не займається вихованням та матеріальним утриманням дітей, не створює умов для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно ст. 166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини.

Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав суд першої інстанції усунувся від з`ясування обставин щодо винної поведінки відповідача у неналежній участі у вихованні своїх дітей та не врахував наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила двох доньок від відповідача. Сторони ніколи у шлюбі не перебували та не проживали однією сім`єю. Відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, від якого мав дитину та проживав разом з дружиною та дитиною, про що позивач була обізнана.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 6 - 1 КпШС, який був чинний на час народження дітей, права, що виникають із шлюбних та сімейних відносин, охороняються законом, за винятком тих випадків, коли ці права здійснюються в суперечності з їх призначенням. При здійсненні прав і виконанні обов`язків громадяни повинні додержувати законів, поважати загальнолюдські принципи, всемірно сприяти зміцненню сім`ї.

Відповідно до положень ст. 1 та ст. 4 СК України, який діє на теперішній час регулювання сімейних відносин здійснюється з метою зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя.

Відповідно до ст. 55 КпШС, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Незважаючи на те, що відповідач на час народження доньок перебував у шлюбі з іншою жінкою та мав сім`ю, останній визнав батьківство у добровільному порядку та діти були записані за прізвищем батька.

Позивач усвідомлювала, що відповідач не зможе приймати участь у вихованні дітей у тій мірі, у якій би він міг примати участь у вихованні дітей, у разі, якби проживав з позивачкою однією сім`єю, або взагалі не мав сім`ї.

Відповідач не заперечував, що до 12 річного віку він приймав участь лише в утриманні дітей, надаючи фінансову допомогу позивачці та припинив надавати таку допомогу лише після того, як позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Оскільки вони з позивачкою працювали разом, були у добрих відносинах, та між ними було порозуміння щодо утримання та виховання дітей він не збирав докази щодо надання позивачці коштів на утримання дітей.

Відповідач також стверджував, що надавав кошти на відпочинок дітей у дитячому таборі у Польщі та за власний кошт організував поїздку до Ізраїлю, де вони разом з позивачкою та дітьми відпочивали, а донька ОСОБА_4 , крім того, проходила курс лікування. Після приїзду з Ізраїлю він протягом року спілкувався з доньками електронними засобами зв`язку та зустрічався з ними в кафе.

Позивач не заперечувала, що відповідач був з ними в Ізраїлі, проте вказала, що всі витрати на поїздку оплачені нею особисто. Разом з тим, будь - яких доказів про те, що саме позивач оплатила поїздку на відпочинок та лікування до Ізраїлю, а також доказів про те, що фінансування відпочинку у дитячому таборі у Польщі здійснювалося нею за особисті кошти не надала. Так само позивач не надала доказів про те, що не отримувала від відповідача коштів на утримання дітей з часу їх народження та до подачі позову про стягнення аліментів.

Позивач не змогла надати відповідь на запитання суду про те, чому, якщо за її твердженнями вона не отримувала будь - якої фінансової підтримки від відповідача, вона до березня 2017 року (на час такого звернення дітям було вже по 15 років) не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів. Позивач також не надала доказів про те, що таке звернення було особисто до відповідача (переписка в електронній формі, листи тощо).

Відтак при розгляді справи ні позивач, ні відповідач не надали письмових доказів щодо матеріальних витрат на утримання дітей, проте суд першої інстанції зробив висновок про те, що відповідач не надавав матеріальної допомоги на дітей, враховуючи лише пояснення позивачки та відхиляючи пояснення відповідача, не наводячи мотивів такого відхилення.

Суд першої інстанції також не звернув уваги на те, що орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, надаючи висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 не спілкувався з останнім, не врахував його думку, не перевірив чи є в його діях вина, та чи свідомо він ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Позивач стверджувала, що відповідач ухилився від участі у засіданні комісії, коли вирішувалося питання по надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, проте матеріали справи не містять даних про те, що відповідач був повідомлений про день та час засідання комісії, та взагалі знав про те, що позивач ініціювала таке звернення до органу опіки і піклування.

Натомість, коли явка відповідача у судове засідання була визнана обов`язковою останній з`явився до суду, незважаючи на те, що напередодні поховав матір.

Враховуючи показання свідків зі сторони позивачки про те, що вони не бачили відповідача у квартирі позивачки поза увагою суду залишився той факт, що відповідач мав іншу сім`ю ще до народження доньок та проживав у своїй сім`ї, і мав право на повагу до свого сімейного життя. Вказуючи на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на дітей та позивач утримує дітей лише за власний кошт, свідки не вказали джерело такої їх обізнаності. Суд не звернув уваги на те, що таке твердження свідків випливає лише з того, що вони не бачили відповідача разом з позивачкою та дітьми. Відтак такі покази свідків не є фактичними обставинами, про які їм достовірно відомо, а є їх припущеннями.

За вказаних обставин суд першої інстанції не врахував, що матеріалами справи не підтверджується винна поведінка відповідача та його свідоме ухилення він виховання та утримання дітей.

Оскільки неможливість повноцінного прийняття участі у вихованні доньок пов`язана з необхідність виконання відповідачем своїх сімейних обов`язків, та позивачкою не доведено належними та допустимими доказами той факт, що відповідач не приймав участі в утриманні дітей, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Доводи позивачки про те, що відповідач не надав необхідної матеріальної допомоги на лікування доньки ОСОБА_4 та у зборі коштів на лікування доньки допомагав відомий журналіст ОСОБА_12 , не спростовують таких висновків, оскільки позивачкою не доведено, що відповідач мав необхідні кошти для лікування доньки. З пояснень позивачки вбачається, що вона не мала таких коштів та вимушена була звернутися з проханням про збір коштів через соціальні мережі. Відповідач надав пояснення про те, що позивач звернулася з проханням надати 20 000 грн на лікування доньки, проте на той час він таких коштів не мав та запропонував позивачці надати реквізити та рахунок медичної установи, з тим, щоб він міг перерахувати кошти від імені організації, у якій працює, проте позивач таких даних не надала.

Оскільки позивач звернулася з позовом про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, відповідач припинив добровільне надання коштів, проте рішення судів виконує своєчасно та заборгованості не має. Натомість існує переплата у сумі 1 686 грн.

Колегія суддів ухвалюючи рішення виходить з того, що погіршення особистих відносин між сторонами не може впливати на вирішення питання про позбавлення батьківських прав.

Жодна із сторін не заявила клопотання про з`ясування думки дітей щодо розгляду даного спору.

Разом з тим, на час звернення позивачки з даним позовом та відповідно до ст. 165 СК України діти самі мали право на звернення з таким позовом, проте від свого імені позов не подавали. Незважаючи на те, що діти, через те, що відповідач має іншу сім`ю, досить мало спілкувалися з батьком, вони носять його прізвище та за обставинами справи не встановлено, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дітей.

За вказаних обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 травня 2019 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Постанова складена 13.11.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик