Постанова

Іменем України

14 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 757/5515/16-ц

провадження № 61-42050св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Арм Груп-Україна»,

відповідачі: Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Юрій Вікторович, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Товариство

з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баляс Неля Петрівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідністю «Арм Груп-Україна» на постанову Апеляційного суду міста Києва від 04 червня

2018 року в складі колегії суддів: Соколової В. В., Немировської О. В.,

Чобіток А. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Арм Груп-Україна» (далі - ТОВ «Арм Груп-Україна») звернулося до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві (далі - ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю. В., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк»), Товариство

з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (далі -

ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль»), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баляс Н. П., про визнання правочину недійсним, визнання права власності на нерухоме майно та витребування майна

з чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що постановою Господарського суду Донецької області від 07 травня 2014 року у справі № 905/9178/13

ТОВ «Арм Груп-Україна» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, а ухвалою цього ж суду від 19 лютого 2015 року ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Плецьку Ю. В.

Під час виконання повноважень ліквідатора банкрута встановлено, що

ТОВ «Арм Груп-Україна» відповідно до договору купівлі-продажу від 03 грудня 2007 року належала квартира АДРЕСА_1 .

Вказана квартира 18 січня 2008 року була передана в іпотеку ПАТ «ВТБ Банк»

з метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Арм Груп-Україна», про що у Державному реєстрі іпотек та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вчинено відповідні записи.

Ліквідатор банкрута 25 червня 2015 року звернулась до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції

у м. Києві із заявою про реєстрацію права власності ТОВ «Арм Груп-Україна», проте рішенням від 18 вересня 2015 року відмовлено у реєстрації права власності на зазначену вище квартиру.

У подальшому ліквідатор ТОВ «Арм Груп-Україна» дізналась, що на підставі акта про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, виданого 15 березня 2013 року ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу

Каплуном Ю. В. видано ОСОБА_1 свідоцтво, відповідно до якого за останнім визнано право власності на квартиру

АДРЕСА_1 .

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баляс Н. П. 07 серпня 2015 року посвідчено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_1 продав ОСОБА_2 спірну квартиру.

В подальшому право власності на квартиру

АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_3 .

Разом з тим, у ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві не перебувало виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24 травня 2011 року про стягнення з ТОВ «Арм Груп-Україна» на користь ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» боргу, жодних виконавчих дій щодо продажу квартири АДРЕСА_1 не вчинялось, грошові кошти від реалізації вказаного майна до ПАТ «ВТБ Банк» не надходили.

Позивач вказував, що під час реалізації квартири

АДРЕСА_1 порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження», тому оспорюваний правочин суперечить нормам цивільного законодавства, відповідно, підлягає визнанню недійсним.

Іпотекодержатель майна - ПАТ «ВТБ Банк» не повідомлявся виконавчою службою про продаж заставного майна, не надавав згоди на його реалізацію, в тому числі і для задоволення власних вимог, оскільки не знав про вказані обставини. Державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві порушено норму частини третьої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження». Договір на реалізацію спірної квартири між ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві та Приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» (далі - ПП «СП «Юстиція») не було укладено, оголошення про проведення прилюдних торгів з реалізації квартири не опубліковувалось.

Крім того, ОСОБА_1 не сплатив вартість придбаного майна. В акті про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна відсутня інформація про те, коли і яка саме сума була внесена переможцем торгів за придбане майно, зокрема гарантійний платіж, також відсутня інформація про іпотекодержателя та відомості про те, що прилюдні торги відбулися з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку.

Нотаріус видав свідоцтво про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 з порушенням статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та статті 55 Закону України «Про нотаріат», оскільки ліквідатор банкрута не надавав дозволів або документів нотаріусу на відчуження цього майна та останній не перевірив відсутність заборони відчуження або арешту майна.

Позивач протиправно був позбавлений права власності на квартиру АДРЕСА_1 , тому має право на захист його порушених конституційних прав та законних інтересів в судовому порядку.

Вказувало, що спірне майно вибуло з володіння позивача не з його волі, шляхом вчинення шахрайських дій, тому ліквідатор банкрута звернувся за цим фактом до правоохоронних органів, отже вказане майно може бути витребуване у добросовісного набувача - ОСОБА_3 .

На підставі викладеного ТОВ «Арм Груп-Україна» з урахуванням уточнених позовних вимог просило:

- визнати недійсними результати прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , проведені 27 лютого 2013 року ПП «СП «Юстиція», які оформлені протоколом від 27 лютого 2013 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки);

- визнати недійсним акт ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна від 15 березня 2013 року, складений на підставі протоколу від 27 лютого 2013 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), що належить ТОВ «Арм Груп-Україна»;

- визнати недійсним свідоцтво, видане та посвідчене 07 липня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу

Каплуном Ю. В. та зареєстроване в реєстрі, про право власності

ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 ;

- визнати за ТОВ «Арм Груп-Україна» право власності на квартиру

АДРЕСА_1 ;

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 у власність

ТОВ «Арм Груп-Україна» квартиру АДРЕСА_1 ;

- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , вчинену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л. П.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 січня 2018 року

(в складі судді Новака Р. В.) позов задоволено.

Визнано недійсними результати прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , проведені 27 лютого 2013 року ПП «СП «Юстиція», які оформлені протоколом від 27 лютого 2013 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки).

Визнано недійсним акт ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна від 15 березня 2013 року, складений на підставі протоколу від 27 лютого 2013 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), що належить ТОВ «Арм Груп-Україна».

Визнано недійсним свідоцтво, видане та посвідчене 07 липня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу

Каплуном Ю. В. та зареєстроване в реєстрі, про право власності

ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнано за ТОВ «Арм Груп-Україна» право власності на квартиру

АДРЕСА_1 .

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_3 у власність

ТОВ «Арм Груп-Україна» квартиру АДРЕСА_1 .

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , вчинену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Забігайло Л. П.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у матеріалах справи відсутня інформація, що іпотекодержатель - ПАТ «ВТБ Банк», повідомлявся виконавчою службою про ймовірність продажу заставного майна та надавав згоду на його реалізацію, в тому числі і для задоволення власних вимог.

Державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві не було дотримано вимог частини третьої статті 58 Закону України «Про виконавче провадження», чим порушено права та законні інтереси позивача.

Договір між ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві та ПП «СП «Юстиція», яке начебто здійснювало реалізацію арештованого майна позивача, не укладався, що є порушенням умов та порядку реалізації арештованого майна.

Спеціалізованою організацією відповідне оголошення про проведення прилюдних торгів з реалізації квартири

АДРЕСА_1 не опубліковувалось. Також в акті про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна від 15 березня 2013 року відсутня інформація про те, коли і яка саме сума була внесена переможцем торгів за придбане майно. Під час вчинення нотаріусом нотаріальних дій з відчуження спірного нерухомого майна існувало обтяження на це майно, проте він не перевірив наявність обтяжень.

Ліквідатором банкрута приватному нотаріусу Каплуну Ю. В. під час посвідчення ним правочину про відчуження спірної квартири будь-яких дозволів або документів на відчуження надано не було. Отже, нотаріус видав свідоцтво про право власності ОСОБА_1 на квартиру всупереч положень статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та статті 47 Закону України «Про нотаріат».

Зібраними у справі доказами підтверджено факт порушення прав позивача, завдання йому втрат майнового характеру діями відповідачів, позивачем доведено наявність протиправності діяння відповідачів та, що у даному випадку майно вибуло з володіння позивача не з його волі, тому може бути витребуване у добросовісного набувача - ОСОБА_3 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 04 червня 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. У зв`язку з цим не можна визнати обґрунтованим посилання суду першої інстанції на відсутність повідомлення іпотекодержателя про продаж заставленого майна, так як ці дії вчиняються державним виконавцем. До того ж відсутні належні та допустимі докази на підтвердження цієї обставини.

Також позивачем не доведено, що договір між ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві та ПП «СП «Юстиція», яке здійснило реалізацію спірного майна, не укладався. Разом з тим, в акті про проведення прилюдних торгів є посилання на номер та дату укладання такого договору.

Зібраними у справі доказам підтверджено, що рішенням Господарським судом міста Києва від 02 березня 2011 року з ТОВ «Арм Груп-Україна» на користь ТОВ «Райффазен Лізинг Аваль» стягнуто заборгованість, яке було звернуто до виконання і виконавче провадження відносно якого було закінчено. Матеріалами справи підтверджується факт видачі акта про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 15 березня 2013 року, що був складений головним державним виконавцем та затверджений начальником ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві. Твердження позивача про його фальсифікацію або підробку не підтверджуються належними доказами.

На припущеннях ґрунтуються доводи позивача, що було відсутнє оголошення про проведення спірних торгів.

Безпідставними є доводи позивача, з якими помилкового погодився суд першої інстанції, про те, що нотаріусом порушено порядок вчинення нотаріальних дій, оскільки в акті відсутня інформація про те, коли і яка саме сума була внесена переможцем торгів за придбане майно. Так, в акті вказано що майно реалізовано за стартовою ціною 564 000 грн, а відповідно до

пункту 6.1 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерство юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) акт про проведені прилюдні торги складається лише після здійснення повного розрахунку переможцем.

Матеріали справи свідчать про те, що на момент вчинення дій з нотаріального посвідчення відчуження майна жодних даних про наявність заборон чи арештів в реєстрах не було.

Безпідставними є посилання суду першої інстанції на порушення під час реалізації спірного майна вимог частини першої статті 38 Закону

України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки укладання правочину про продаж майна з прилюдних торгів відбулося 13 березня 2013 року, а процедура банкрутства порушена лише 07 травня 2014. Тому застосування судом першої інстанції вказаної норми Закону до спірних правовідносин є помилковим.

Оскільки факт проведення прилюдних торгів не спростований позивачем та підтверджений зібраними у справі доказами, то застосування інституту витребовування майна суперечить вимогам частини другої статті 388 ЦК України, відповідно до якої майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Стороною позивача не наведено обставин щодо недобросовісності

ОСОБА_2 Подальший перехід права власності до ОСОБА_3 відбувся на підставі судового рішення, отже підстав стверджувати про недобросовісність вказаних відповідачів не вбачається.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2018 року до Верховного Суду, ТОВ «Арм Груп-Україна», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що під час реалізації квартири

АДРЕСА_1 порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження», а отже оспорюваний правочин суперечить нормам цивільного законодавства, тому підлягає визнанню недійсним.

Судом апеляційної інстанції норми матеріального права до спірних правовідносин були застосовані неправильно, тому він дійшов неправильних висновків по суті спору.

Суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що акт ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна від 15 березня 2013 року, на підставі якого видавалось спірне свідоцтво, не відповідає вимогам Закону України «Про іпотеку».

В зазначеному акті відсутні відомості про іпотекодержателя - ПАТ «ВТБ Банк», суму коштів, яка перерахована за придбаний предмет іпотеки, включаючи гарантійний платіж, та дати їх перерахування та відомості про те, що прилюдні торги відбулися з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», що фактично свідчить про його недійсність. В матеріалах справи не міститься жодного доказу, який свідчить про здійснення покупцем розрахунків за придбане на торгах нерухоме майно. Такі обставини не спростовуються і відповідачами.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідне оголошення про проведення прилюдних торгів з реалізації квартири

АДРЕСА_1 не опубліковувалось.

Апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що місцевим судом не вказано на доказ, який підтверджує, що оголошення про проведення прилюдних торгів з реалізації квартири не опубліковувалось.

Також апеляційний суд залишив поза увагою факт звернення ліквідатора боржника до правоохоронних органів щодо шахрайських дій з метою заволодіння квартирою АДРЕСА_1 .

Суд апеляційної інстанції залишив поза увагою факт того, що виконавчий документ на суму 2 223 704,78 грн, на підставі якого видавався акт

від 15 березня 2015 року, ніколи не перебував на виконанні у ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві.

Крім того, до 07 липня 2015 року квартира

АДРЕСА_1 перебувала під арештами та відповідними заборонами.

Доводи інших учасників справи

У жовтні 2018 року ОСОБА_3 подала відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що вона є добросовісним набувачем квартири

АДРЕСА_1 .

На час набуття права власності на спірну квартиру її власником був

ОСОБА_2 , а в реєстрах були відсутні будь-які обмеження та заборони, що унеможливлювали набуття ОСОБА_3 у власність цього майна.

ОСОБА_3 набула права власності на квартиру на підставі судового рішення, яке набуло законної сили, що унеможливлює витребування цього майна на користь позивача у цій справі.

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що всі твердження позивача не підтвердженні належними доказами, жодних оригіналів документів позивачем не надано. Позивачем не подано доказів, які б доводили відсутність даної інформації на веб-сайті щодо реалізації спірного майна.

Безпідставними є доводи касаційної скарги щодо звернення до правоохоронних органів з приводу неправомірного заволодіння спірною квартирою, оскільки сам факт порушення кримінального провадження не може бути доказом, вчинення кримінального правопорушення, всі здобуті під час кримінального провадження докази повинні бути дослідженні судом під час судового розгляду кримінальної справи, та їм повинна бути надана відповідна правова оцінка.

Жодної інформації щодо наявних заборон або арештів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек були відсутні, що підтверджується доказами наданими до матеріалів справи.

ОСОБА_3 є добросовісним набувачем квартири

АДРЕСА_1 , що виключає витребування у неї цього майна.

Доводи особи, яка подала клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду

У грудні 2018 року ОСОБА_2 подав до суду касаційної інстанції клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 403 ЦПК України, оскільки справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

Клопотання мотивоване тим, що оскаржувана постанова апеляційного суду базується на правових позиціях Верховного Суду України, викладених

у постановах від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12, та від 23 вересня 2014 року у справі № 3-112гс14, щодо розгляду справ про визнання прилюдних торгів недійсними, умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій.

Вказував, що в зв`язку з наведеним, можливий розгляд питання про відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні суду касаційної інстанції.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

16 жовтня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що відповідно до договору купівлі-продажу від 03 грудня 2007 року ТОВ «Арм Груп-Україна» набуло право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Гоподарського суду міста Києва від 02 березня 2011 року у справі № 35/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24 травня 2011 року, стягнуто з ТОВ «Арм Груп-Україна» на користь ТОВ «Райффазен Лізинг Аваль» 22 246,32 грн.

З витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 07 серпня 2012 року вбачається наявність заборони на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , на підставі іпотечного договору від 18 січня 2008 року; постанови ВДВС Подільського РУЮ у місті Києві від 06 квітня 2012 року щодо арешту всього нерухомого майна ТОВ «АРМ Груп-Україна»; постанови ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві від 31 липня 2012 року. Такі ж дані містяться в інформаційній довідці з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом

на 10 вересня 2013 року.

Суди також встановили, що 18 січня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» і ТОВ «АРМ Груп-Україна» був укладений іпотечний договір, предметом якого була квартира АДРЕСА_1 . Цим договором забезпечувалось виконання договору про надання банківської гарантії

від 05 березня 2007 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08 липня 2013 року у справі № 5011-65/7617-2012 у рахунок погашення наявної у ТОВ «Арм Груп-Україна» перед ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за договором про надання банківської гарантії від 05 березня 2007 року в розмірі 1 531 717,36 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 02 липня 2012 року становить 15 275 881,57 грн звернуто стягнення на належне ТОВ «АРМ Груп-Україна» майно, що є предметом іпотеки за іпотечним договором від 18 січня 2008 року, - квартиру АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08 липня

2013 року у справі № 5011-65/7617-2012, Господарським судом міста Києва 23 липня 2013 року був виданий наказ № 5011-65/7617-2012, відповідно до якого у рахунок погашення заборгованості ТОВ «Арм Груп-Україна» перед

ПАТ «ВТБ Банк» у розмірі 1 531 717,36 євро звернуто стягнення на належне ТОВ «Арм Груп-Україна» майно, що є предметом іпотеки, - квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі цього наказу постановою державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві від 17 вересня 2013 року відкрито виконавче провадження.

Також 23 липня 2013 року Господарським судом міста Києва був виданий наказ № 5011-65/7617-2012 про стягнення з ТОВ «Арм Груп-Україна» на користь ПАТ «ВТБ Банк» судових витрат у розмірі 31 321 грн. Виконавче провадження за цим наказом відкрито державним виконавцем ВДВС Печерського РУЮ міста Києва 16 жовтня 2013 року.

Суди також встановили, що згідно з актом про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 15 березня 2013 року, складеним головним державним виконавцем та затвердженим начальником ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві, 27 лютого 2013 року були проведені прилюдні торги з реалізації арештованого майна - квартири

АДРЕСА_1 , яка належала ТОВ «Арм Груп-Україна».

Підставою для проведення прилюдних торгів визначено наказ № 35/15, виданий 24 травня 2011 року Господарським судом міста Києва, про стягнення з ТОВ «Арм Груп-Україна» на користь ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» 2 223 704,78 грн.

Реалізація проводилась ПП «СП «Юстиція» згідно з договором від 21 грудня 2012 року та заявою ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві. Торги проведено за місцезнаходженням ПП «СП «Юстиція» на бульв. Лепсе, 8, корп. 3

у м. Києві. Переможцем торгів є ОСОБА_1 , який запропонував найвищу ціну лоту - 564 000 грн. В акті зазначено, що він виданий на підставі протоколу від 27 лютого 2013 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 27 травня 2014 року за параметрами пошуку ТОВ «Арм Груп-Україна» відомості відсутні.

На підставі вказаного акту 07 липня 2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю. В. видано свідоцтво, яким посвідчено, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно - квартира АДРЕСА_1 .

Встановлено, що приватним нотаріусом здійснювалась перевірка державних реєстрів щодо заборон (обмежень) на вказане майно і за даними інформаційної довідки від 07 липня 2015 за вказаними параметрами запиту інформація була відсутня.

Постановою Господарського суду Донецької області від 07 травня 2014 року у справі № 905/9178/13 ТОВ «Арм Груп-Україна» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого - Стрельнікова С. О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19 лютого 2015 року звільнено арбітражного керуючого Стрельнікова С. О. від виконання ним повноважень ліквідатора у справі № 905/9178/13 про банкрутство ТОВ «Арм Груп-Україна», ліквідатором вказаного товариства призначено арбітражного керуючого Плецьку Ю. В.

Ліквідатор Плецька Ю. В. 25 червня 2015 року звернулась до державного реєстратора із заявою про проведення державної реєстрації права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішеннями державного реєстратора від 01 липня 2015 року, від 31 серпня 2015 року зупинено розгляд вказаної заяви з підстав подання не усіх необхідних документів.

Рішенням державного реєстратора від 18 вересня 2015 року відмовлено у державній реєстрації прав, оскільки після завершення п`ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунуто обставини, що були підставою для прийняття такого рішення.

ПАТ «ВТБ Банк» листом від 27 жовтня 2015 року повідомив ліквідатора

ТОВ «Арм Груп-Україна» про відсутність у нього інформації про продаж предмета іпотеки та відсутність надходження коштів від його реалізації.

В Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 30 жовтня 2015 року зазначено, що квартира

АДРЕСА_1 знаходиться у приватній власності

ОСОБА_2 Підставою виникнення права власності вказаний договір купівлі-продажу від 07 серпня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баляс Н. П. Також мають місце записи про наявність обтяження на це майно, як власності ТОВ «Арм Груп-Україна» за іпотечним договором від 18 січня 2008 року; приватний нотаріус Латанюк І. А. на підставі постанови ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві

від 31 липня 2012 року. Проте, наявні також і відмітки про погашення записів у реєстрі іпотеки та заборон 23 червня 2015 року.

Станом на 16 листопада 2015 року згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буржинською Д. В. здійснений запис про реєстрацію обтяження на квартиру

АДРЕСА_1 , як такої, що належить ОСОБА_2 Підставою обтяження визначено договір іпотеки від 16 листопада 2015 року.

Листом від 17 листопада 2015 року ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві повідомив ліквідатора ТОВ «Арм Груп-Україна» про те, що згідно з даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та АРМ «Виконавець» наказ, виданий Господарським судом міста Києва 24 травня 2011 року у справі № 35/15 про стягнення з ТОВ «Арм Груп-Україна» на користь

ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» 2 223 704,78 грн на виконання до відділу не надходив.

У листі від 22 грудня 2015 року ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» повідомляє ліквідатора ТОВ «Арм Груп-Україна», що розмір стягнення за виконавчим провадженням з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24 травня 2011 року у справі № 35/15 на їх користь з ТОВ «Арм Груп-Україна» становить 22 704,78 грн, які від реалізації майна боржника не надходили.

Встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07 серпня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баляс Н. П., був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого останній набув право власності на спірну квартиру. За умовами цього договору ОСОБА_2 була здійснена оплата, що підтверджується квитанцією банку. На час укладення цього договору інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містить дані лише про право власності ОСОБА_1 , відомості про заборону та іпотеку відсутні.

У подальшому право власності на квартиру

АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_3 на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 квітня 2016 року у справі

№ 757/1177/16-ц.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року у справі № 805/133/16-а задоволено позов ТОВ «Арм Груп-Україна» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю. В. Визнано протиправним та скасовано рішення цього нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 07 липня 2015 року. Зобов`язано скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 . Підставою задоволення позову стало порушення відповідачем приписів діючого законодавства щодо встановлення черговості розгляду заяв про реєстрацію прав та їх обтяжень щодо одного об`єкту нерухомого майна.

Суди встановили, що матеріали справи містять облікову картку на зведене виконавче провадження, отриману під час проведення ліквідаційної процедури ТОВ «Арм Груп-Україна», з якої вбачається, що в це виконавче провадження було об`єднано 25 виконавчих документів, пред`явлених до виконання, в 12 з яких стягувачем зазначено ТОВ «Райффазен Лізинг Аваль».

На виконання вимог ухвали Печерського районного суду міста Києва

від 01 листопада 2016 року ВДВС Печерського РУЮ у міста Києві листом

від 05 грудня 2016 року повідомило, що виконавче провадження

№ 401910033 перебувало на виконанні не в їхньому відділі, а щодо виконавчого провадження № 36/15 закінчилися строки зберігання.

На запит Апеляційного суду міста Києва ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві листом від 26 березня 2018 року повідомило, що у них на виконанні перебував наказ № 35/15, виданий Господарським судом міста Києва 24 травня

2011 року, про стягнення з ТОВ «Арм Груп-Україна» на користь

ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» 22 704,78 грн (ВП № 32701588), яке було закінчено 29 вересня 2014 року. Вказують на неможливість надання копій цих матеріалів, оскільки згідно з актом від 01 лютого 2018 року вони знищені.

Встановлено, що ПП «СП «Юстиція» припинено, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04 липня 2014 року внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд при вирішенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, та застосовані норми права

Підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду визначені у статті 403 ЦПК України.

Заявник просив передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 403 ЦПК України, оскільки справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Заявник вказував на необхідність однакового тлумачення вимог закону щодо визнання прилюдних торгів недійсними та витребування майна у добросовісного набувача. Зазначив, що можливий розгляд питання про відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, який викладений у постановах Верховного Суду України

від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12, від 23 вересня 2014 року у справі № 3-112гс14.

Виключна правова проблема як така має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного показників. Кількісний показник означає, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути з врахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

З точки зору якісного критерію про виключність правової проблеми можуть свідчити наступні обставини: з касаційної скарги вбачається, що судами були допущені істотні порушення норм процесуального права, які унеможливили розгляд справи з дотриманням вимог справедливого судового розгляду; судами була допущена явна й груба помилка у застосуванні норм процесуального права, в тому числі свавільне розпорядження повноваженнями, й перегляд справи Великою Палатою Верховного Суду потрібен з метою унеможливлення її повторення у подальшій судовій діяльності; норми матеріального чи процесуального права були застосовані судами першої чи апеляційної інстанцій таким чином, що постає питання щодо дотримання принципу пропорційності, тобто забезпечення належного балансу між приватними та публічними інтересами; наявні колізії в нормах матеріального права, що викликає необхідність у застосуванні аналогії закону чи права, або постає питання щодо дотримання принципу верховенства права.

При цьому справа буде мати принципове значення, якщо йдеться про правове питання, яке потребує пояснення і зустрічається у невизначеній кількості справ у разі, якщо надана на нього відповідь піддається сумніву або якщо існують різні відмінні позиції і це питання ще не вирішувалося вищою судовою інстанцією, а також необхідне тлумачення щодо застосування нових законів. Разом з тим не є виключною правовою проблемою правове питання, відповідь на яке є настільки ясною і чіткою, що вона може бути знайдена без будь-яких проблем.

Європейський суд з прав людини дотримання принципу правової визначеності пов`язує з забезпеченням єдності судової практики. Однак він не наполягає на її незмінності, оскільки неспроможність забезпечити динамічний та еволюційний підхід у тлумаченні може призвести до ризику створення перепон при проведенні реформ або запровадженні покращень.

При визначенні того, чи наявність конфліктуючих судових рішень у подібних справах суперечить принципу правової визначеності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод враховується: наявність «глибоких та довгострокових розходжень» у відповідній судовій практиці національних судів; чи передбачає національне законодавство механізми подолання таких розбіжностей та чи були такі механізми запроваджені, якщо так, то чи були вони ефективні.

Разом з тим, у поданій заяві відсутні посилання на обставини справи, які по різному трактуються судами у справах, які б свідчили про те, що передача цієї справи до Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. Не наведено заявником і конкретних постанов суду касаційної інстанції, у яких остання по-різному підходила до аналізу частини другої статті 388 ЦК України та інших норм, які застосовуються до спірних правовідносин.

Оскільки відсутні відомості про наявність проблеми невизначеності у вирішенні правового питання, то підстави для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду указаної справи згідно з частиною п`ятою статті 403 ЦПК України відсутні.

На підставі викладеного в задоволенні вказаного вище клопотання необхідно відмовити.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження».

Зібраними у справі доказами підтверджено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 02 березня 2011 року з ТОВ «Арм Груп-Україна» на користь ТОВ «Райффазен Лізинг Аваль» стягнуто заборгованість, яке було звернуто до виконання і виконавче провадження відносно якого було закінчено. Матеріалами справи підтверджується факт видачі акта про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 15 березня 2013 року, що був складений головним державним виконавцем та затверджений начальником ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві. Твердження позивача про його фальсифікацію або підробку не підтверджуються належними доказами.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про виконавче провадження»

(у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного у частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

На час виникнення спірних правовідносин порядок та умови проведення прилюдних торгів було врегульовано Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (далі - Тимчасове положення), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5.

Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), а порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо підлягають оскарженню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визначення прилюдних торгів недійсними.

Пунктом 6 Тимчасового положення передбачено, що після повного розрахунку переможця прилюдних торгів за придбане майно на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Матеріали справи свідчать про те, що на момент вчинення дій з нотаріального посвідчення відчуження майна жодних даних про наявність заборон чи арештів в реєстрах не було.

Належним чином засвідчена копія вказаного вище акта міститься в матеріалах справи та досліджена судом апеляційної інстанції на предмет відповідності його нормам чинного законодавства.

Апеляційний суд також встановив, що стороною позивача не наведено обставин щодо недобросовісності ОСОБА_2 Подальший перехід права власності до ОСОБА_3 відбувся на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, отже підстав стверджувати про недобросовісність вказаних відповідачів не вбачається.

Згідно із частиною другою статті 16, статтею 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Отже, враховуючи, те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (статті 203, 215 ЦК України).

Необхідно також зазначити, що оскільки виходячи зі змісту частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).

Згідно пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень (частина друга статті 388 ЦК України).

Згідно вимог статті 388 ЦК України держава гарантує захист права власності добросовісного набувача (особа, яка придбала майно з публічних торгів) на придбане майно тим, що таке майно не може бути витребуване у нього в разі, якщо воно було продане в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Набувач може бути визнаний добросовісним за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.

Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, встановивши, що спірне майно було придбано ОСОБА_1 у порядку, встановленому для виконання судових рішень, та враховуючи те, що відсутні докази того, що на момент проведення прилюдних торгів з реалізації спірної квартири набувач володів інформацією з приводу неправомірних дій державного виконавця щодо реалізації даного нерухомого майна, або будь-якою іншою інформацією, що мала викликати у нього сумніви у правових підставах для відчуження спірного майна, а тому у встановленому порядку набув право власності на спірне майно та став добросовісним набувачем майна.

Разом з тим, твердження позивача щодо: неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів, недотримання вимог щодо строків опублікування оголошення про проведення прилюдних торгів та його змісту, проведення прилюдних торгів поза межами основного часу, недійсності звіту про оцінку не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними без доведеності порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

На час набуття ОСОБА_3 права власності на спірну квартиру,

в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на це майно було зареєстроване за ОСОБА_2 , який був добросовісним набувачем.

Правомірність набуття ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 підтверджено судом рішенням, яке набрало законної сили.

Також, у зазначеному вище реєстрі на час укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу від 07 серпня 2015 року відомості про заборону та іпотеку відсутні.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що апеляційний суд залишив поза увагою факт звернення ліквідатора боржника до правоохоронних органів щодо шахрайських дій з метою заволодіння квартирою АДРЕСА_1 , оскільки звернення до правоохоронних органів та порушення кримінальної справи не може свідчити про наявність неправомірних дій відповідачів з метою позбавлення позивача права власності на вказану квартиру.

Безпідставними є доводи касаційної скарги, що в матеріалах справи не міститься жодного доказу, який свідчить про здійснення покупцем розрахунків за придбане на торгах нерухоме майно, оскільки такі доводи спростовуються змістом акта ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна

від 15 березня 2013 року, на підставі якого видавалось спірне свідоцтво, відповідно до якого ОСОБА_1 сплатив 564 000 грн за придбане на торгах майно.

Разом з тим, порушення вимог щодо форми акта ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна від 15 березня 2013 року не свідчить про його недійсність та не може бути підставою для визнання торгів недійсними, тому доводи касаційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що під час реалізації спірного майна не було опубліковано на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується, оскільки такі обставини не доведені належними та допустимими доказами, а також не було залучено правонаступника ПП «СП «Юстиція», яке ліквідоване.

Безпідставними є доводи касаційної скарги, що неповідомлення арбітражного керуючого про проведені прилюдні торги суперечить Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), оскільки вказані торги були проведені 15 березня 2013 року, а ТОВ «Арм Груп-Україна» визнано банкрутом лише 07 травня 2014 року постановою Господарського суду Донецької області у справі № 905/9178/13. Крім того, призначеного постановою Господарського суду Донецької області

від 07 травня 2014 року арбітражного керуючого Стрельнікова С. О. у зв`язку з бездіяльністю останнього було замінено на Плецьку Ю. В. , що підтверджується ухвалю Господарського суду Запорізької області

від 19 лютого 2015 року в указаній вище справі.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в апеляційному суді з наданням відповідної правової оцінки всім обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 403, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арм Груп-Україна» до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Юрія Вікторовича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баляс Неля Петрівна, про визнання правочину недійсним, визнання права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння, відмовити.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідністю «Арм Груп-Україна» залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду міста Києва від 04 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

В. В. Сердюк