Справа № 446/1534/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Бакай І.А.
Провадження № 22-ц/811/2207/19 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Курій Н.М.,

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,

за секретаря Матяш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 14 червня 2019 року, постановлену в складі головуючої - судді Бакай І.А.,

в с т а н о в и в:

14 червня 2019 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася в суд із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просила заяву задовольнити та накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, а саме: житловий будинок, загальною площею 205,4 кв.м., житловою площею 64,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Витягу з реєстру права власності на нерухоме майно (реєстраційний номер: 15569061).

Заяву про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовано тим, що на розгляді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області перебуває цивільна справа №446/1534/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Львівської області Щур Т.В. про визнання недійсним заповіту та визнання права власності на нерухоме майно. З урахуванням заяв про збільшення позовних вимог за зазначеним позовом останні зводяться до таких: визнати за матір`ю позивачки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на Ѕ частину житлового будинку, господарських споруд та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 як частину спільно набутого в шлюбі майна; провести реальний виділ в натурі Ѕ частки в житловому будинку і господарських спорудах та Ѕ частину земельної ділянки, належних покійній матері позивачки ОСОБА_4 ; визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на ј частину житлового будинку та господарських споруд та право власності на ј частину земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок; визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане ОСОБА_3 , витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно житловий будинок і господарські споруди, виданий на ім`я ОСОБА_3 ; визнати недійсним заповіт від 29.06.2006 року, складений ОСОБА_5 Івановичем; визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ житлового будинку і господарських споруд, належних при житті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 як за спадкоємцем першої черги за законом.

Отже, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 є спір про нерухоме майно, а тому, враховуючи матеріальний характер цього спору та складні взаємовідносини між позивачем та відповідачем, які поживають в спірному будинку, виникла необхідність у вжитті заходів забезпечення позову.

В заяві представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначала, що оскільки спірний житловий будинок та земельна ділянка, на якій такий будинок розташований зараз належать на праві приватної власності відповідачці ОСОБА_3 на підставі правовстановлюючих документів, що оскаржуються в цьому спорі, у відповідачки є можливість відчужити спірне нерухоме майно, подарувати його третім особам з метою ускладнення або й неможливості виконання судового рішення, що може бути ухвалене судом у цій справі у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо зустрічного забезпечення заявником зазначено, що позивач має в установленому законом порядку місце проживання на території України, а також майно, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, має грошові заощадження та має постійне місце праці. Крім того, заявник просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачці ОСОБА_3 на праві приватної власності, а саме: житловий будинок і господарські споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані та проживають як позивач, так і відповідач, тому накладення арешту на зазначене майно не може нанести значних збитків відповідачу. Також стверджує, що суду не надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 14 червня 2019 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 є спір про нерухоме майно - житловий будинок і господарські споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та про земельну ділянку, на якій розташований вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами. Не погоджується з твердженням суду про те, що позивач мала надати документальні докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам та інтересам. Стверджує, що спірний житловий будинок та земельна ділянка, на якій такий будинок розташований, зараз належать на праві приватної власності відповідачці ОСОБА_3 на підставі правовстановлюючих документів, що оскаржуються в даному спорі, у відповідачки є можливість відчужити спірне нерухоме майно, подарувати його третім особам з метою ускладнення або й неможливості виконання судового рішення, що може бути ухвалене судом у цій справі у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , що додатково може призвести до того, що позивачка зі своєю сім`єю може опинитися на вулиці без житла. Щодо зустрічного забезпечення позову посилається на аналогічні обставини, наведені в заяві про вжиття заходів забезпечення позову. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

28 жовтня 2019 року від Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори надійшов лист, в якому нотаріальна контора просить справу слухати у відсутності державного нотаріуса, який не може з`явитися на засідання.

24 жовтня 2019 року надійшла заява від приватного нотаріуса Щур Т.В., в якій він просить справу слухати у його відсутності, та в ухваленні судового рішення покладається на думку суду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, просила ухвалу суду скасувати та прийняти постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги заперечили та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення заяви, з огляду на те, що позивачем не доведено та документально не підтверджено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в справі, або неможливості захисту цих прав та інтересів без вжиття таких заходів, чи факту понесення значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав та охоронюваних законом своїх інтересів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з цим висновком суду першої інстанції у зв`язку з таким.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В заяві про забезпечення позову представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначила, що у випадку невжиття вказаних нею заходів забезпечення позову, відповідачка, якій зараз належать на праві приватної власності спірний житловий будинок та земельна ділянка, буде мати можливість відчужити спірне нерухоме майно, подарувати його третім особам з метою ускладнення або й неможливості виконання судового рішення, що може бути ухвалене судом у цій справі у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Із змісту позовних вимог, з урахуванням уточнень від 29.01.2018 року, встановлено, що ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Львівської області Щур Т.В. в якому просила визнати недійсним заповіт від 29.06.2006 року, складений її батьком ОСОБА_6 на підставі якого відповідачка успадкувала житловий будинок і господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на Ѕ житлового будинку і господарських споруд, належних при житті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 як за спадкоємцем першої черги за законом; визнати за нею право власності на ј частину житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та право власності на ј частину земельної ділянки, на якій розташований спірний житловий будинок; визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалася на те, що складений її батьком ОСОБА_6 від 29 червня 2006 року заповіт на підставі якого її сестра отримала у власність житловий будинок АДРЕСА_1 є недійсним. Так, вона з своєю сім`єю, її сестра відповідачка у справі зі своєю сім`єю, їх батько та мати проживали в цьому будинку. Батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , останні місяці життя батько приймав сильнодіючі знеболювальні препарати з наркотичною дією, після прийняття таких препаратів батько мав подавлену волю, не чітку мову, не усвідомлював та не міг усвідомлювати своїх дій та давати оцінку всьому, що відбувається навколо нього. Позивач стверджувала, що в неї з батьками були нормальні сімейні відносини, не було жодних непорозумінь чи сварок, разом вони вели господарство, мали спільний побут, як могли піклувались одне про одного, і лише після смерті батьків вона дізналася, що вони позбавили її права на житло, а іншого житла в неї та її сім`ї немає.

Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом встановлено, що спадкоємцем до усього спадкового майна, зазначеного у заповіті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його донька ОСОБА_3 ; спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво складається з цегляного житлового будинку (А АДРЕСА_2 ) АДРЕСА_1 площа будинку АДРЕСА_3 , житлова площа 64,7 кв.м, а також до будинку відносяться цегляний сарай (Б) та цегляна вбиральня (Б) (арк. 39 виділених матеріалів справи).

Станом на 04.06.2007 року ОСОБА_3 є власником в частці 1/1 будинку за адресою: АДРЕСА_1 , підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину /449/ 13.04.2007/ К.Бузька держнотконтора (арк. 37 виділених матеріалів справи).

А відтак, зареєстрований за ОСОБА_3 будинок АДРЕСА_1 є спірним майном.

Апеляційний суд враховує, що спір між сторонами у справі триває з 2015 року, відповідач ОСОБА_3 як і позивач ОСОБА_1 живуть із сім`ями у спірному житловому будинку та впродовж чотирьох років з часу подання цього позову будь-яких дій щодо відчуження спірного будинку, відповідач не вчиняла і, як пояснила в суді апеляційної інстанції, такого наміру не має.

Відповідно п.1. ч.1. ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17.10.2018 року у справі №183/5864/17-ц.

Ураховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову. Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 381, 382 ЦПКУкраїни, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 14 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку не оскаржується.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2019 року.

Головуючий Курій Н.М.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.