Справа № 199/7693/18
РІШЕННЯ

Іменем України

06» листопада 2019 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання - Перетятько А.В.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі при заочному розгляді у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , де третя особа орган опіки та піклування адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданим позовом в останньому заявлено вимогу (заява від 15.05.2019 р.) про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про позбавлення батьківських прав відносно повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про вирішення питання про розподіл судових витрат тощо. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що від шлюбу із відповідачем має дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , на утримання яких не сплачує присуджені судовим рішенням аліменти (станом на 31.10.2019 р. борг становить 87 828,91 грн.), а також на те, що відповідач вживає алкогольні напої та має постійні напади агресії по відношенню до позивача (колишньої дружини) та дітей, така особа не може знаходитись поблизу з дітьми, оскільки наражає їх на небезпеку своєю протиправною поведінкою. Разом з тим, позивач посилається на те, що відповідач жодного дня не піклувався про дітей, як це належить батьку, не цікавився їхнім внутрішнім світом, переживаннями, а також навчанням.

Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, та в силу ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи не скористався правом брати участь у судових засіданнях, в окремо поданій заяві просив розглядати справу у його відсутності.

Процесуальні дії у справі:

-судом задоволено клопотання позивача про виклик і допити свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали майже аналогічні пояснення та пояснили, що відповідач не приймає ніякої участі в житті дітей, не цікавиться їх навчанням, взагалі необізнаний з питання їх місця навчання та стану їх здоров`я, має велику заборгованість по аліментам, всіма питання щодо дітей займається виключно позивача (матір дітей).

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих суду у порядку ст.ст. 77-80 ЦПК України, відповідач є батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 13, 14).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2011 р. (а.с. 16-16 звор.) стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, а також ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку.

Відповідач не сплачував аліменти на утримання дітей, заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.10.2019 р. становить 87 828,91 грн.), що підтверджується відповідним розрахунком, виконаним державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області Кравченко Ю.О.

Третя особа не надала письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України), що обумовлено непорозумінням, яке виникло між органами опіки та піклування за місцем знаходження фактичного місця проживання дітей та органом опіки та піклування за місцем реєстрації місця проживання дітей.

Відсутність за таких умов відповідного висновку органу опіки та піклування не є перешкодою розгляду поданого позивачем позову.

Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з невиконання батьком дитини батьківських обов`язків.

Суд, дослідив докази, надані у порядку ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У відповідності з ч. 1 та ч. 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Підстави позбавлення батьківських прав визначені ст. 164 СК України, та згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків.

Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини - доньки ОСОБА_4 з боку її батька встановлено судом на підставі наступних письмових доказів, наданих позивачем в порядку ч. 1 ст. 81 ЦПК України:

-розрахунку заборгованості №33668 зі сплати аліментів, згідно з яким у виконавчому провадженні станом на 31.10.2019 р. розмір заборгованості відповідача по аліментах на утримання дитини ОСОБА_4 та на утримання сина ОСОБА_2 (до часу досягнення ним повноліття ) становить 87 828,91 грн.;

-показаннями свідків: допитані свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали майже аналогічні пояснення та пояснили, що відповідач не приймає ніякої участі в житті дітей, не цікавиться їх навчанням, взагалі необізнаний з питання їх місця навчання та стану їх здоров`я, має велику заборгованість по аліментам, всіма питання щодо дітей займається виключно позивача (матір дітей).

Розв`язуючи вимогу позову про позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відмовляючи в її задоволенні, суд виходить з того, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 р. Даніїл досяг повноліття та не є дитиною у розумінні ст. 6 СК України.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 81, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280, 281, 282, 283, 289 ЦПК України ЦПК України, ст. 51 Конституції України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , де третя особа орган опіки та піклування адміністрації Заводського району Кам?янської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( НОМЕР_1 НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.

В задоволенні вимоги про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_2 відмовити.

Дата виготовлення повного судового рішення 18 листопада 2019 року.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї

06.11.2019