Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/1211/18

2/330/26/2019

"01" серпня 2019 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого Гусарової В.В. при секретарі Колєдаєвої Л.І..

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, ОСОБА_3 , третя особа : Запорізька філія ПАТ « Укртелеком» про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, третя особа: Запорізька філія ПАТ « Укртелеком» про визнання права власності на майно

в с т а н о в и в:

1.Позиція сторони позивача по первісному позову

Представник позивача звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно мотивуючи тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спадкоємицею за заповітом після ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ще за життя батька спадкоємиці, ОСОБА_6 , у вересні 1988 року між колгоспом «Знамя Коммунизма» та Якимівським районним вузлом зв`язку у Запорізькій області був укладений договір купівлі-продажу чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 для дільничного електромонтера.

На той час ОСОБА_6 працював електромонтером в Якимівському РВЗ та отримав вищезазначену квартиру для проживання його родини.

28 вересня 1988 року ОСОБА_6 був поставлений на реєстраційний облік за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується штампом в паспорті громадянина України, виданим 18.10.2004р. на його ім`я,

З цього часу ОСОБА_6 , постійно, відкрито та безперервно мешкав до моменту смерті за зазначеною адресою.

Вважаючи, що існували достатні підстави для набуття ним права власності на житловий будинок за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито володів нерухомим майном на протязі більше 10 років, інші особи, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна - були відсутні, а отже визнання права власності не суперечило закону і не порушувало права, свободи чи інтереси інших осіб, ОСОБА_6 за життя звертався до Якимівського районного суду Запорізької області із позовом про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю. Але до ухвалення судом рішення батько позивача помер, в зв`язку із чим провадження по справі було закрито.

Після смерті батька ОСОБА_1 звернулася протягом 6 місячного строку до приватного нотаріуса Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області Уколова С.А. із заявою про прийняття спадщини та проханням щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по спадковій справі № 51/2018 на нерухоме майно, яке складається з ј часток квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Приватний нотаріус Уколов С.А. видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не змогла надати документи, що підтверджують право власності та належність майна спадкодавцеві за померлим ОСОБА_6 .

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних, і кримінальних справ від 07.02.20/4 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Згідно відповіді Запорізької філії ПАТ «Укртелеком», житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , не знаходиться на балансі філії.

Таким чином, сторона позивача за первісним позовом вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем, ОСОБА_1 , права власності на 3/4 частки квартири АДРЕСА_3 .Свою позицуію підтримала представник позивача у судовому засіданні, просила позов задовольнити повністю, а зустрічний частково та визнати за ОСОБА_1 право власності на ѕ частки спірної квартири, а за ОСОБА_4 право власності на ј частини спірної квартири.

2.Позиція сторони відповідача по первісному позову ОСОБА_4 .

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_4 та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову, наполягали на задоволенні зустрічного позову з наступних підстав:

2.1. Позивач ОСОБА_7 10 липня 1987 року уклала шлюб із ОСОБА_6 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. Під час сумісного проживання із ОСОБА_6 останній у 1980-х роках проживав разом із позивачем у м. Запоріжжі, працював електромонтером на одному з вузлів зв`язку обласного центру. У 1988 році ОСОБА_6 було запропоновано разом із його дружиною, тобто позивачем, переїхати до с.Охрімівка Якимівського району Запорізької області з метою працевлаштування його електромонтером у Якимівському районному вузлі зв`язку. З метою вирішення побутових проблем ОСОБА_6 та членів його сім`ї для підприємства, де працював чоловік позивача, було виділено певні грошові кошти, зазначені кошти були перераховані до колгоспу " Прапор комунізму" за рахунок якого було збудовано квартиру, тобто таким чином було придбано зазначену квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . З 28 вересня 1988 року позивач та її чоловік ОСОБА_6 були зареєстровані за адресою квартири, позивач разом із своєю родиною почала користуватися зазначеною квартирою як своєю власністю. Продаж зазначеної квартири між установами, підприємствами, які відчужували та набували права власності на квартиру нотаріально не посвідчувався, оскільки згідно діючого законодавства СРСР такі дії були необов`язкові. В подальшому у зв`язку з припиненням існування СРСР, ліквідацією багатьох підприємств, спірна квартира, як об`єкт власності ні за ким не рахується. Як вбачається із викладеного та доданих до позову матеріалів , позивач відкрито, безперервно на протязі більш ніж тридцяти років володіє, користується спірним майном. 16 жовтня 2017 року чоловік позивача ОСОБА_6 помер. Станом на час розгляду справи в спірній квартирі позивач проживає одна, будь-які інші особи за адресою квартири не зареєстровані. Отже, як вважає позивач за зустрічним позовом, у неї є всі підстави щодо визнання за нею права власності на квартиру, з метою захисту своїх прав позивач звертається до суду прав та обґрунтовує свою позицію наступним:

- відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається за підставами, які не заборонені законом;

- відповідно до вимог ст.334 ЦК України право власності на майно у набувача виникає з моменту передачі такого майна;

- відповідно до вимог ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист всіх прав власності на майно;

- відповідно до вимог ст. 344 ч.1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном на протязі десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність);

- згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України ( ред.2003 року) правила статті 344 цього Кодексу за набувальною давністю розповсюджується також на випадки , коли володіння майном почалося за три роки до набуття чинності цим Кодексом;

2.2. Вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на ѕ частини спірної квартири позивач за зустрічним позовом вважає незаконними. Так свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що за свого життя ОСОБА_6 було складено заповіт відповідно до змісту якого він заповідав на користь позивача за первісним позовом все майно, права та обов`язки, що йому належать , де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося , а також все те, що буде належати йому за законом на день його смерті.

Станом на день смерті спадкодавця, тобто станом на 16 жовтня 2017 року, ОСОБА_6 не був власником спірної квартири, що взагалі підтверджується як матеріалами справи, так і текстом самої позовної заяви ОСОБА_1 . Крім того згідно вимог ст.344 ч.1 абз. 3 ЦК України право власності на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації , виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно чинного законодавства право власності на нерухоме майно, зокрема на квартиру, виникає у особи з моменту проведення державної реєстрації такого права. Як вбачається з матеріалів справи і раніше зазначеного, за спадкодавцем ОСОБА_6 право власності на спірну квартиру зареєстроване не було. Отже посилання позивача за первісним позовом ОСОБА_1 на вимоги ст.344 ЦК України як на підставу задоволення її позовних вимог, є хибними;

Крім того позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 вважає за доцільне зазначити наступне: якщо погодитися із доводами ОСОБА_1 щодо законності застосування ст.344 ЦК України до спірних правовідносин, то її вимоги щодо визнання за нею права власності на ѕ квартири також є незаконними. Так в спірній квартирі тривалий час , а саме з 1988 року , проживав спадкодавець та його дружина позивач ОСОБА_4 , отже зазначена особа мала та має рівні права разом із своїм чоловіком щодо визнання за нею права власності на Ѕ частину квартири в порядку набувальної давності. Після смерті ОСОБА_6 належна йому Ѕ частина квартири повинна бути розподілена в рівних частках між ОСОБА_4 ( дружина померлого) та ОСОБА_1 ( дочка спадкодавця), тобто останні повинні успадкувати по ј частині квартири. З урахуванням складання заповіту, усунення від спадкування ОСОБА_4 та вимог ст.1241 ЦК України право на обов`язкову частку в спадщині, позивач ОСОБА_4 , як особа яка є непрацездатною ( станом на час смерті свого чоловіка вона мала повних 60 років) має право успадкувати незалежно від змісту заповіту не менш ніж Ѕ частину від частки, яку б повинна вона була успадкувати за законом. Тобто таким чином за наявності зазначених обставин, ОСОБА_4 повинна успадкувати ј частину належного спадкодавцю майна, або 1/8 частину від загальної квартири. Але з таким розподілом спадкового майна позивач ОСОБА_4 незгодна, наполягає на задоволенні своїх вимог щодо визнання за нею права власності на 3/4 частину спірної квартири.

ОСОБА_4 просила визнати за нею право власності на вказану квартиру за набульною давністю, а у задоволенні первісного позову відмовити.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 підтримав вищевказану позицію у повному обсязі, просив зустрічний позов задовольнити, а в первісному позові відмовити у повному обсязі.

3.Позиції інших сторін

Кирилівська селищна рада просила розглянути справу без її участі та прийняти рішення на розсуд суду ( а.с.165)

Представник ПАТ «Укртелеком» просив розглянути справу без його участі ( а.с.151)

4. Обставини, встановлені судом та мотиви прийнятого рішення:

Відповідно до рішення Якимівської ради народних депутатів № 237 від 18 жовтня 1990 р. на баланс Якимівського районного вузла зв`язку було передано будинок АДРЕСА_3 (а.с. 21). Між колгоспом «Знам`я комунізму» та Якимівським районним вузлом зв`язку було укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири. На балансі Запорізької філії ПАТ «Укртелеком» ( правонаступник вузлу зв`язку з 1993 р.) вказана квартира не знаходиться. ( а.с.22,153)

На балансі Охрімівської сільської ради будинок АДРЕСА_3 не передавався (а.с.137)

З вересня 1988 року по теперішній час за адресою кв АДРЕСА_1 були зареєстровані та мешкали: ОСОБА_6 1946 р.н, по день смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14) та який є батьком ОСОБА_1 (а.с.98 зворот-100) Крім того, з вересня 1988 року за вказаною адресою також безперервно та по теперішній час проживала та була зареєстрована ОСОБА_4 (а.с.23).

01.06.2017 року померлий ОСОБА_6 склав заповіт, яким заповідав все належне йому на день смерті майно своїй дочці ОСОБА_1 (а.с.12). В передбачений законом термін ОСОБА_1 звернулася з заявою про прийняття спадщини (а.с.95) З відповідною заявою також звернулася ОСОБА_4 (а.с.107) 08.05.2018 року постановою приватного нотаріуса Уколова С.А. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом в зв`язку з відсутністю документів які б підтверджували право власності спадкодавця на вказану квартиру (а.с.112-113).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 2017 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилось в наслідок його смерті.

Встановивши у судовому засіданні, що на момент смерті ОСОБА_6 йому не належало право власності на спірну квартиру суд дійшов висновку , що не має правових підстав для задоволення первісного позову.

Щодо зустрічного позову :

- відповідно до вимог ст. 344 ч.1 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном на протязі десяти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність);

- згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України ( ред.2003 року) правила статті 344 цього Кодексу за набувальною давністю розповсюджується також на випадки , коли володіння майном почалося за три роки на набуття чинності цим Кодексом;

Відповідно до п. 66,67 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019р по справі № 910/17274/17 умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі ст.. 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна ( нерухоме майно) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду..

За обставинами, що встановлені у справі: ОСОБА_4 цивільно дієздатна фізична особа; квартира, в якій вона мешкає є законним об`єктом нерухомості; доросовісність заволодіння вказаним майном було встановлено в судовому засіданні ( бо вказаний будинок та квартира, що є предметом позову) виділялись для проживання спеціаліста вузла зв`язку чоловіка ОСОБА_4 та його сім`ї ) (а.с.14,21); в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 мешкає безперервно у вказаній квартирі з 1988 р.; крім того, судом встановлено відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. При цьому володіння вказаною квартирою було безтитульним, тобто фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Крім того, судом встановлено, що квартира не знаходиться на балансі селищної ради та ПАТ «Укртелеком» ( як правонаступника вузлу зв`язку).

На цих підставах, суд дійшов висновку про те, що зустрічний позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Керуючись ст. 344,1216,1218, п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 263-265,417 ЦПК України, п.66,67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 р. ( справа 910/17274/17, провадження № 12-291гс18) суд

В И Р І Ш И В:

В позові позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, ОСОБА_3 , третя особа: Запорізька філія ПАТ « Укртелеком» про визнання права власності на спадкове майно - відмовити в повному обсязі.

Позов ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, третя особа: Запорізька філія ПАТ « Укртелеком» про визнання права власності на майно задовольнити та визнати за набувальною давністю право власності ОСОБА_3 на кв. АДРЕСА_1 , загальною площею 92,2 кв.м., житловою площею 61,5 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду Запорізької області через Якимівський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його складення . Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Гусарова В.В.