Номер провадження: 22-ц/813/7542/19
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

30 серпня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Дрішлюка А.І., дослідивши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 липня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини (а.с. 1-8). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси (суддя Маркарова С.В.) від 25.10.2018 року вказаний позов був залишений без руху (а.с. 62-63). 12.11.2018 року позивачі звернулись до суду з уточненою позовною заявою. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилались на те, що ОСОБА_3 досяг повноліття, продовжує навчання у вищому навчальному закладі за кордоном України і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку він визначив в розмірі 25 % від заробітку батька до закінчення навчання чи досягнення 23 років включно, залежно від того, яка з цих обставин настане першою. Позивач ОСОБА_4 зазначала, що до досягнення сином повноліття нею на утримання дитини на його навчання та існування за кордоном в Польщі було витрачено 117 108 грн 54 коп. Ѕ від вказаних витрат в розмірі 58 554 грн 27 коп. позивач просила стягнути на її користь в порядку статті 185 СК України. Окрім того, як вказала позивач, після досягнення сином повноліття вона витратила на навчання, проживання сина за кордоном ще 445 344 грн. 90 коп., 1/2 від яких в розмірі 222 672 грн 45 коп. просила присудити на її користь відповідно до статті 199 СК України (а.с. 66, 67-74).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 липня 2019 року (суддя Маркарова С.В.) позовні вимоги вирішено задовольнити частково. А саме, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходу) до закінчення навчання чи досягнення ним 23 років, а саме до 24.02.2022 року включно, залежно від того, яка з цих обставин настане першою. В решті позовний вимог суд вирішив відмовити. У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини суд також відмовив. Крім того суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн (а.с. 124-127).

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 14.08.2019 року звернувся до суду з апеляційною скаргою. В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що, зокрема, виразилось у безпідставному ухваленні заочного рішення, що зазначено в резолютивній частині. Так апелянт зауважує, що відповідач та його представник брали участь на всіх стадіях провадження в суді першої інстанції, відповідач 13.03.2019 року подав відзив на позовну заяву, позивачі не надавали згоди на заочний розгляд справи. Крім того апелянт зазначив, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини, що мають значення для справи. Зокрема, апелянт зазначив, що відповідач категорично не погоджується із твердженням щодо здійснення ним тиску на позивачів, примушування їх укладати вказані угоди та відкликати виконавчий лист в обмін на надання дозволу на виїзд дитини закордон, про що відповідач зазначав безпосередньо у відзиві на позовну заяву та пояснював в судових засіданнях. Також апелянт зазначив, що суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки укладеним сторонами угодам від 12.07.2016 року, а також доводам відповідача стосовно наявності на його утриманні інших осіб. Крім зазначеного апелянт також зауважив, що відповідно до довідки, яка міститься в матеріалах справи, навчання ОСОБА_3 закінчується 24.08.2019 року, доказів щодо продовження навчання в матеріалах справи не міститься. Тому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача судового збору і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити (а.с. 131-136).

З матеріалів справи вбачається, що в судове засідання 09.07.2019 року з`явились позивачі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , представники позивача: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідач ОСОБА_1 , представник відповідача - ОСОБА_2 , що підтверджується протоколом судового засідання (а.с. 124). В цьому судовому засіданні, 09.07.2019 року, суд першої інстанції ухвалив Рішення по суті заявлених позовних вимог, що в тому числі підтверджується звукозаписом судового засідання. Разом з тим, в матеріалах справи містяться скорочена частина та повний текст, в яких зазначено «Заочне рішення». Отже, в судовому засіданні за участю всіх учасників справи під звукозапис суд першої інстанції оголосив Рішення, однак оформив його в формі Заочного рішення.

Відповідно до ч. 3 ст 365 ЦПК України, якщо під час вивчення матеріалів справи суд виявить нерозглянуті зауваження на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами, нерозглянуті письмові зауваження щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, невирішене питання про ухвалення додаткового рішення, суд постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки..

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2008 року за N 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при вирішенні питання про повернення до суду першої інстанції справи, яка надійшла разом з апеляційною скаргою, для усунення недоліків у її оформленні апеляційні суди повинні враховувати, що перелік недоліків у оформленні справи, про які йдеться в ЦПК України як про підставу для повернення справи до суду першої інстанції з метою їх усунення, не є вичерпним. Суддя-доповідач своєю ухвалою може повернути справу до суду першої інстанції для усунення таких недоліків: 1) справа неналежно оформлена, зокрема відсутні підписи у протоколі чи журналі судового засідання; судове рішення чи протокол судового засідання є нечитабельні; у справі відсутній протокол судового засідання, журнал судового засідання чи технічний запис, справа не підшита, сторінки не пронумеровані, опис документів у справі належним чином не оформлено тощо; 2) не розглянуто зауваження щодо правильності та повноти фіксування судового процесу технічними засобами або письмові зауваження щодо повноти чи правильності протоколу судового засідання; 3) не вирішено питання про ухвалення додаткового рішення тощо. Отже, перелік випадків, відповідно до яких матеріали цивільної справи повертаються до суду першої інстанції для належного оформлення, невичерпний.

Таким чином, враховуючи те, що суд першої інстанції оформив, ухвалене 09.07.2019 року рішення як Заочне, однак в судовому засіданні 09.07.2019 року за участю всіх учасників справи ухвалив та оголосив Рішення, що підтверджується звукозаписом судового засідання, апеляційний суд вважає за необхідне передати матеріали цивільної справи № 521/16587/18 до Малиновського районного суду м. Одеси для належного оформлення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 365 ЦПК України,суддя, -

УХВАЛИВ:

Матеріали цивільної справи № 521/16587/18за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини - повернути до Малиновського районного суду м. Одеси для належного оформлення протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

30.08.2019 року м. Одеса