Справа № 463/5837/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/2854/18 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року м. Львів

Справа № 463/5837/18

Провадження № 22-ц/811/2854/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

секретар Симець В.І.

за участю ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Бойко Н. Р. в інтересах ОСОБА_3

на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 18 жовтня 2018 року у складі судді Стрепко Н.Л.

у справі

за скаргою адвоката Бойко Н.Р в інтересах ОСОБА_3 на рішення і дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 18 жовтня 2018 рокув задоволенні скарги відмовлено.

Дану ухвалу суду оскаржив адвоката Бойко Н.Р. в інтересах ОСОБА_3 , подавши апеляційну скаргу. Вважає ухвалу такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що вищевказані дії державного виконавця фактично змінюють інші рішення судів, що набрали законної сили, зокрема, рішення Личаківського районного суду міста Львова, яким боржнику надано право на тимчасовий виїзд за межі України з малолітньою донькою без згоди та супроводу батька.

Вказує також на відсутність повноважень у державного виконавця на винесення відповідної постанови, а також те, що державним виконавцем проігноровано пояснення представника боржника.

Просить ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 18 жовтня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким визнати незаконними дії заступника начальника відділу Личаківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ача Миколи Івановича при винесені постанови про встановлення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною ВП 57148187 від 26.09.2018 року та визнати неправомірною постанову про встановлення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною ВП 57148187 від 26.09.2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватисяна засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам виходячи із наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 , в особі представника адвоката Бойка Н.Р. звернулася до суду із скаргою, в якій просила суд визнати незаконними дії заступника начальника відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області Ача Миколи Івановича при винесенні постанови про встановлення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною ВП 57148187 від 26.09.2018 року та визнати неправомірною постанову про встановлення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною ВП 57148187 від 26.09.2018 року.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII«Про виконавче провадження» та зміни до ЦПК України, внесені відповідно до цього Закону.

Згідно з положеннями ст. 1 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи ДВС розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 447 цього Кодексу.

Як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України та його примусовим виконанням.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Окремі ж питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню, визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 .

Згідно з пунктом 5 Розділу IX, якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Сторона виконавчого провадження у разі неможливості з`явитися на призначений час письмово повідомляє про це державного виконавця шляхом подання заяви (клопотання), в якій (якому) зазначає про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною.

Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

Якщо сторона виконавчого провадження не з`явилася у визначений у виклиці час до державного виконавця та письмово не повідомила державного виконавця про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною, державний виконавець визначає час та (або) місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони виконавчого провадження.

Згідно з скерованими до суду поясненнями представника ОСОБА_3 адвоката Бойка Н.Р., адресованими Начальнику Личаківського ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області, належним чином засвідчена копія якого долучена до матеріалів Справи (з відміткою про отримання Личаківським ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області 19.09.2018 року), стягувачу ОСОБА_1 пропонувались у встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження та відповідним рішенням суду періоди (строки) проводити побачення з дитиною за її місцем знаходження, на території Французької Республіки, у місті Парижі, виключно в громадських місцях для забезпечення, в першу чергу, інтересів дитини та з врахуванням всіх інших судових рішень.

Окрім того як встановлено районним судом , що малолітня дитина на законних підставах може тимчасово перебувати за межами території України до 2 грудня 2018 року відповідно до рішення Личаківського районного суду м. Львова від 3 липня 2015 року.

Заступником начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ач М.І. при винесенні постанови про встановлення часу (або) місця побачень стягувача з дитиною у виконавчому провадженні про встановлення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною у виконавчому провадженні ВП 57148187 від 26 вересня 2018 року позицію сторін та інтереси дитини не враховано, адже цим же судовим рішенням дитині надано дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон без згоди батька в присутності матері.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції та однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

З урахуванням вищенаведеного судове рішення у справі, яка переглядається, не можна визнати законним, тому доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу та є підставними, оскаржуване рішення необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення скарги. Визнати незаконними дії заступника начальника відділу Личаківського ВДВС ГТУЮ у Львівській області Ач М.І. при винесенні постанови про встановлення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною ВП 57148187 від 26.09.2018 року, та постанову про встановлення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною ВП 57148187 від 26.09.2018 року.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Бойко Н. Р. в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 18 жовтня 2018 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким скаргу адвоката Бойко Н.Р в інтересах ОСОБА_3 на рішення і дії державного виконавця задовольнити.

Визнати незаконними дії заступника начальника відділу Личаківського ВДВС ГТУЮ у Львівській області Ач М.І. при винесенні постанови про встановлення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною ВП 57148187 від 26.09.2018 року, та постанову про встановлення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною ВП 57148187 від 26.09.2018 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді