Дата документу 12.11.2019 Справа № 320/877/17-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/877/17 Головуючий у 1 інстанції: Купавська Н.М.
Провадження № 22-ц/807/2277/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«12» листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА», Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, визнання недійсним ордера, договору найму житлового приміщення та виселення без надання іншого житлового приміщення та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» до ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання такими, що втратили право користування приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , звернулась до суду з вказаним позовом, який протягом розгляду справи уточнювала, до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» (далі - ПАТ «РЕФМА»), Мелітопольської міської ради Запорізької області, третя особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, визнання недійсним ордера, договору найму житлового приміщення та виселення без надання іншого житлового приміщення.

В обґрунтування позову остаточно зазначила, що отримала ордер на вселення до квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення правління ПАТ «РЕФМА» від 04.02.2014 року №3 та зареєструвала своє та малолітньої дочки місце проживання за цією адресою.

Весь цей час вона сплачувала комунальні платежі.

В січні 2017 року в її квартиру був вселений відповідач ОСОБА_1 , який змінив замки в дверях, відмовився впускати її до оселі. Виданий відповідачу ордер на житло є недійсним, оскільки ордер може видаватися лише на вільне приміщення, тоді як в судовому порядку її виселено не було.

На підставі зазначеного просила усунути їй та її малолітнім дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення у вказане приміщення, визнати недійсним ордер, виданий на ім`я ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , та визнати недійсним договір найму вказаного приміщення, укладеного з ОСОБА_1 , виселити ОСОБА_1 зі спірного приміщення без надання йому іншого житла, стягнути з відповідача судові витрати.

В травні 2017 року ПАТ «РЕФМА» звернулось до суду із зустрічним позовом, який уточнювало протягом розгляду справи, до ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання такими, що втратили право користування приміщенням.

В обґрунтування вимог остаточно зазначило, що вказана будівля є нежитловим об`єктом, державну експертизу Інспекція архітектурно-будівельного контролю з метою введення в експлуатацію у статусі гуртожитку не проводила, акт введення в експлуатацію об`єкту як гуртожитку не складався. ОСОБА_2 не була працівником та не мала жодних трудових відносин з підприємством, на житловому обліку на отримання службового житла не перебувала. З ОСОБА_2 не укладався договір найму приміщення за вказаною адресою.

Ордери, що видавались Правлінням ВАТ «РЕФМА» є формальними, для внутрішнього використання, рішення Правління ВАТ «РЕФМА» №3 від 04.02.2014 року, на яке посилається ОСОБА_2 не приймалося, а в ордері номер та дата рішення Правління проставлялись лише формально.

На підставі зазначеного остаточно просило визнати ОСОБА_2 разом із її малолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування приміщенням АДРЕСА_3 та скасувати державну реєстрацію вказаних осіб за зазначеною адресою.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні кімнатою в гуртожитку та вселено ОСОБА_2 з малолітніми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним ордер, виданий на ім`я ОСОБА_1 , на вселення в приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та визнано недійсним договір найму вказаного приміщення, укладений з ним.

Виселено ОСОБА_1 з житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

В задоволенні зустрічного позову ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» та ОСОБА_1 в рівних частках на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2560 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що вказана будівля не є житловою, позивач за зазначеною адресою не проживала на протязі тривалого часу, у зв`язку з чим втратила право користування приміщенням, позивач не є особою, яка може звертатись до суду із позовними вимогами про визнання ордеру недійсним, судом не вирішено питання обов`язкове надання йому іншого житла, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 та задоволення зустрічного позову ПАТ «РЕФМА».

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що ПАТ «РЕФМА» видала їй ордер на заселення до спірної кімнати, протягом всього часу проживання вона сплачувала комунальні послуги, будівля передавалась до комунальної власності саме як житлова в статусі гуртожитку, ордер відповідачу був виданий на зайняте житлове приміщення, вона не визнавалась особою, яка втратила право користування житловим приміщенням.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За змістом п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що нерухоме майно колишнього пожежного ДЕПО по АДРЕСА_7 було передано у власність ВАТ «РЕФМА» на підставі акту від 25.05.1999 року, інвентарний №200083 (т.1, а.с.98-102), та в подальшому зазначеному нерухомому майну було присвоєно адресний номер: АДРЕСА_9, який було змінено на АДРЕСА_1 (т.2, а.с.106).

За повідомленням Мелітопольської міської ради будівля гуртожитку літ.А-2 з підвалом, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , 26.04.2018 року прийнята до комунальної власності територіальної громади м. Мелітополя на баланс управління комунальною власністю Мелітопольської міської ради з подальшою передачею на баланс КП «Житломасив» (т.2, а.с.103).

Судом також встановлено та не спростовано відповідачем, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , підставою для реєстрації місця проживання був ордер, виданий на підставі рішення правління ПАТ «РЕФМА» №3 від 04.02.2014 року (т.1, а.с.9).

Довідками відділу реєстрації виконкому Мелітопольської міської ради підтверджується, що за вказаною адресою ОСОБА_2 зареєструвала місце проживання також і своєї малолітньої дочки з 04.03.2014 року (т.1, а.с.8, 10,11).

Факт проживання позивача у АДРЕСА_1 , підтверджується: рахунками-фактурами, актами здачі-прийняття робіт, квитанціями про оплату комунальних послуг на рахунок ПАТ «РЕФМА» на ім`я ОСОБА_2 , при цьому квитанції про оплату комунальних послуг на рахунок ПАТ «РЕФМА» містять посилання на договір № ДГ-0000121 (т.1, а.с.13-48).

Матеріалами справи підтверджено, що в спірну кімнату № НОМЕР_1 вселився відповідач ОСОБА_1 разом із своєю сім`єю на підставі ордеру №2, виданого ПАТ «РЕФМА», та з ним укладений договір найму приміщення №18/2018 від 12.03.2018 року (т.2, а.с.35-37).

Отже, судом встановлено, що під час видачі ордеру ОСОБА_1 кімната АДРЕСА_1 не була вільною, оскільки ордер, отриманий ОСОБА_2 , не був скасований.

Порядок користування гуртожитками визначається главою 4 ЖК Української РСР та Положенням про гуртожитки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 року № 84.

Відповідно до положень Глави 4 ЖК Української РСР єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку (ст. 129 ЖК Української РСР, п. 10 Розділу II Примірного положення про гуртожитки).

За приписами ч. 2 ст. 58 ЖК Української РСР ордер може бути виданий лише на вільне жиле приміщення.

Згідно з п.10 ч.2 Примірного положення про гуртожитки на підставі рішення про надання житлової площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу.

За положеннями ст.59 ЖК Української РСР ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Отже, за вказаних обставин, висновок суду про наявність підстав для визнання ордеру №2, який видано ПАТ «РЕФМА» 12.03.2018 року на ім`я ОСОБА_1 та як наслідок виселення відповідача та членів його сім`ї зі спірного приміщення, є обґрунтованим та таким, що відповідає матеріалам справи.

Колегія суддів погоджується також з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ПАТ «РЕФМА» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що посилання представника відповідача ПАТ «РЕФМА» на невідповідність нормам законодавства ордера, виданого Правлінням ВАТ «РЕФМА» ОСОБА_2., є неприйнятним, оскільки питання визнання недійсності зазначеного ордеру не було предметом розгляду вказаної або іншої справи.

Довід апеляційної скарги про те, що спірне приміщення є нежитловим, колегія суддів вважає неприйнятним з огляду на рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 18.10.2012 року №175/1 та Висновок про техогляд і оцінку стану конструкцій приміщень щодо можливості експлуатації у статусі гуртожитку нежитловій будівлі А-2 за вищевказаною адресою, на підставі яких будівлі А-2 розташованій за адресою: АДРЕСА_9 , надано статус гуртожитку (т.1, а.с.113,119).

Твердження апеляційної скарги, що позивач за зазначеною адресою не проживала на протязі тривалого часу, у зв`язку з чим втратила право користування приміщенням, не заслуговує на увагу, оскільки вимоги з підстав, передбачених ст.71 ЖК Української РСР, позивачем за зустрічним позовом ПАТ «РЕФМА» не заявлялись та судом не розглядались.

Як роз`яснено у п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від12.04.1985 року зі змінами, внесеними Постановами Верховного Суду України №13 від 25.12.1992 року, №15 від 25.05.1998 року, судам слід мати на увазі, що у випадку, коли позов про визнання ордеру недійсним, у випадках, зазначених у ст.59 ЖК Української РСР, пред`явлено особами, права яких порушено видачею ордеру і на яких не може бути покладено обов'язок по наданню відповідачам жилого приміщення, до участи у справі має бути притягнутий виконком або іншій відповідний орган, що здійснює управління житловим фондом. Якщо, незважаючи на попередження, притягнутий до участі у справи орган не вирішив питання про надання відповідачам приміщення, суд вирішуючи позов по суті і при його задоволенні покладає обов'язок надати відповідачам те жиле приміщення, яке вони раніше займали , або інше, яке за змістом.2 ст.117 ЖК має відповідати за розміром і благоустроєм наданому ордеру.

Враховуючи роз`яснення пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року, колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги про те, що позивач ОСОБА_2 , права якої порушено видачею спірного ордеру, не є особою, яка може звертатись до суду із позовними вимогами про визнання ордеру недійсним.

З метою вирішення питання застосування наслідків, передбачених ст.117 ЖК Української РСР, та перевірки доводів апеляційної скарги в цій частині, колегією суддів були витребувані відомості щодо іншого приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду, яке раніше займав ОСОБА_1 , на підставі яких документів відповідачу був наданий ордер (т.2, а.с.14), проте зазначені відомості не були надіслані на адресу суду.

Крім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_5; будинку №2/3, загальною площею 342,5 кв.м., житловою площею 97,2 кв.м. по АДРЕСА_7 (т . 3, а.с.34-35).

За вказаних обставин, довід апеляційної скарги ОСОБА_1 про ненадання йому іншого житла одночасно з визнанням недійсним ордеру на спірне приміщення не спростовує висновків суду першої інстанції.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 квітня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді: