Справа № 462/3757/18 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2426/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Куцика І.Б.,

адвоката Іляш І.Т. - представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

адвоката Завади Т.Р. - представника відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 10 червня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 10 червня 2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи: Друга львівська державна нотаріальна контора і Львівська міська рада, про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Встановлено факт того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був троюрідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначено ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю у три місяці з моменту набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті троюрідного брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 191-193).

Дане рішення оскаржала відповідачка ОСОБА_3 .

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що позивачкою не доведено факт родинних відносин з померлим ОСОБА_4 (а.с. 203-205).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4);

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма учасниками справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с. 4-6).

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, належно засвідчена копія якої (яка надійшла з Другої львівської державної нотаріальної контори) є долученою до матеріалів справи, до згаданої нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися три особи: позивачка ОСОБА_1 (як зазначено у поданій нею заяві - як троюрідна сестра померлого), відповідачка ОСОБА_2 (як зазначено у поданій нею заяві - як троюрідна сестра померлого) та відповідачка ОСОБА_3 , однак у поданій нею заяві не зазначено в якості кого вона звертається в нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

У відповіді нотаріальної контори на вище згадану заяву ОСОБА_3 від 19.02.2018 року (яка є наявною у матеріалах спадкової справи) останній роз`яснюється, що відповідно до статті 1264 ЦК України «у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`ять років до часу відкриття спадщини». Однак, «оскільки факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю … не встановлений», ОСОБА_3 рекомендовано «звернутися до суду за встановленням згаданого факту».

Як вбачається з ухвали Залізничного районного суду м Львова від 07 листопада 2018 року (яка набрала законної сили), у червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до згаданого суду з заявою в порядку окремого провадження, у якій просила встановити факт її проживання з ОСОБА_4 «однією сім`єю без реєстрації шлюбу з березня 2011 року по дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 », однак згаданою ухвалою заяву ОСОБА_3 було залишено без розгляду, оскільки судом було встановлено наявність спору про право (а.с. 243-245).

Після 07 листопада 2018 року (тобто - протягом 12 місяців) позову до суду про встановлення факту проживання з ОСОБА_4 «однією сім`єю без реєстрації шлюбу» ОСОБА_3 не подавала: будь-яких доказів про протилежне нею та її представником до суду подано не було.

Як вбачається з вище наведеного, ОСОБА_3 було подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , як особою, яка (на її ж твердження) проживала з ним «однією сім`єю без реєстрації шлюбу з березня 2011 року по дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

В ході розгляду даної справи судом першої інстанції до згаданого суду представником відповідачки ОСОБА_5 було подано Відзив на позовну заяву, однак у ньому не зазначено ким саме приходиться ОСОБА_5 померлому ОСОБА_4 (а.с. 127-132).

Позивачкою було подано до суду Відповідь на відзив, у якому міститься твердження про те, ОСОБА_3 з 18 жовтня 2003 року по даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 , який був зареєстрований відділом РАГСу Львівського міськвиконкому. В цій же Відповіді на відзив міститься посилання на сторінку ОСОБА_3 у соціальній мережі «Фейсбук», з інформації на якій вбачається, що ОСОБА_3 проживає разом зі згаданим своїм чоловіком і їхній шлюб є вдалим. Наведене дає позивачці підстави для висновку про те, що « ОСОБА_3 ніяк не могла проживати разом із спадкодавцем ОСОБА_4 до його смерті …, а тому не має ніякого права на спадкування майна після (його) смерті …», а відтак даний «позов жодним чином не порушує права ОСОБА_3 » (а.с. 147-157).

В подальшому представником ОСОБА_3 було подано до суду Заперечення на Відповідь на відзив на позовну заяву, які не містять інформації на спростування вище наведених доводів про перебування ОСОБА_3 з 2003 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 (а.с. 161-162), хоча встановлення даного факту має визначальне значення при вирішенні питання про наявність чи відсутність порушень прав та інтересів ОСОБА_3 при вирішенні судом питань, які є предметом позовних вимог, оскільки перебування ОСОБА_3 з 2003 року по даний час у зареєстрованому шлюбі виключає можливість встановлення (а відповідно - і урахування) факту її проживання з ОСОБА_4 «однією сім`єю без реєстрації шлюбу з березня 2011 року по дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Незважаючи на вище наведене, доводи апеляційної скарги також не містять жодної інформації на спростування доводів сторони позивачки про перебування ОСОБА_3 з 2003 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6

Представник ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції також не зміг заперечити доводів сторони позивачки про перебування ОСОБА_3 з 2003 року по даний час у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , пояснивши що про цю обставину йому нічого не відомо, оскільки вважає, що така обставина не має значення при вирішенні даного спору.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що стороною апелянта не спростовано належними та допустимими доказами відсутність факту перебування ОСОБА_3 з 2003 року по даний час у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , що виключає можливість встановлення (а відповідно - і урахування) факту її проживання з ОСОБА_4 «однією сім`єю без реєстрації шлюбу з березня 2011 року по дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 », а наведене (в свою чергу) виключає порушення прав, свобод та інтересів ОСОБА_3 оскаржуваним рішенням, що є підставою для залишення її апеляційної скарги на це рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду міста Львова від 10 червня 2019 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 15 листопада 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.