Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 127/2-200/2004

провадження № 61-22406св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Кривцової Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник (стягувач) - ОСОБА_1,

заінтересована особа (боржник) - Державна акціонерна компанія «Укрресурси»,

суб`єкти оскарження: заступник начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Заєць Тетяна Ігорівна, начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Воробйов Олексій Володимирович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2018 року у складі судді Антонюка В. В. та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 06 березня 2018 року у складі колегії суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

На обґрунтування своїх вимог зазначив, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2017 року задоволено частково вимоги його скарги на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві) Заєць Т. І. та, серед іншого, зобов`язано державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Заєць Т. І. негайно вжити дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», з виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року та направити до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України і Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) інформацію про виконання цього рішення суду та інформацію про зведене виконавче провадження ВП № 51119621 для завершення виконання рішення ЄСПЛ від 17 липня 2014 року у справі № 25663/02 у невиконаній частині рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року.

17 лютого 2017 року за вказаною ухвалою видано виконавчий лист

№ 127/2-200/2004.

Скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» посадові особи органів державної виконавчої служби не вчиняють жодних дій щодо виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року, чим перешкоджають виконанню рішення ЄСПЛ та порушують положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

ОСОБА_1 просив: 1) визнати бездіяльність державного виконавця Заєць Т. І. щодо виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року та виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької областівід 26 січня 2017 року протиправною; 2) зобов`язати державного виконавця Заєць Т. І. виконати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2017 року та рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року, про що повідомити суд та заявника; 3) визнати бездіяльність начальника управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Воробйова О. В. у відсутності контролю за діями державного виконавця протиправною та зобов`язати негайно здійснити контроль за діями державного виконавця, вжити адміністративні міри, про що інформувати суд та заявника.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2018 року від 15 січня 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалу суду мотивовано безпідставністю вимог ОСОБА_1 , оскільки судом встановлено, що рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року в частині зміни дати звільнення ОСОБА_1 виконане, а розрахунок при звільненні шляхом виплати ОСОБА_1 1 188 937,3 грн проведено Департаментом ДВС Міністерства юстиції України 03 серпня 2016 року. Крім того, заявником оскаржуються дії державного виконавця Заєць Т. І., яка, у свою чергу, не може бути суб`єктом оскарження в межах виконавчого провадження ВП № 53654408 щодо виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2017 року, адже у вказаному виконавчому провадженні вона є боржником, а не державним виконавцем, який виконує зазначене судове рішення.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 06 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2018 року залишено без змін.

Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані ними докази, унаслідок чого постановив законну і обґрунтовану ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у березні 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, прийняти постанову про задоволення вимог скарги у повному обсязі, винести окрему ухвалу суду щодо бездіяльності Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не з`ясували всебічно і повно обставини справи, не дослідили надані скаржником докази та упереджено дійшли висновку про відсутність підстав для відмови у задоволенні скарги. Предметом оскарження у цій справі є бездіяльність посадових осіб Печерського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві під час виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року. Висновки суду про неможливість задоволення вимог скарги з огляду на те, що оскаржувані дії стосуються особи, яка не може бути суб`єктом оскарження, є помилковими.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзиви на касаційну скаргу від інших учасників справи до суду не надходили.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 11 травня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 06 березня 2018 року і витребувано із Вінницького міського суду Вінницької області цивільну справу

№ 127/2-200/2004.

У лютому 2019 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: заступник начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Заєць Т. І., начальник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Воробйов О. В., Державна акціонерна компанія «Укрресурси», про визнання бездіяльності заступника начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Заєць Т. І. протиправною, визнання протиправною бездіяльності начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Воробйова О. В., зобов`язання вчинити дії призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судами

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій встановлені такі обставини.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до Державної акціонерної компанії «Укрресурси» (далі - ДАК «Укрресурси») про зміну дати наказу про звільнення та стягнення середнього заробітку. Зобов`язано ДАК «Укрресурси» змінити дату наказу від 07 березня 2002 року № 25-а-к про звільнення ОСОБА_1 , виданого на виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25 січня 2001 року, та провести з ним повний розрахунок. Стягнуто з ДАК «Укрресурси» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом трудового спору, в розмірі 900 грн та 100 грн витрат на правову допомогу.

07 липня 2014 року ЄСПЛ прийнято рішення у справі «Яворовенко М. М. та інші проти України», яким постановлено, що у справах, наведених у додатку 1 до рішення, мало місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; порушення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; а) упродовж трьох місяців держава-відповідач повинна виконати рішення національних органів, ухвалені на користь заявників, які підлягають виконанню, та виплатити по 2000 євро кожному із заявників (або його правонаступникам), наведених у додатку, відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, та компенсацію судових та інших витрат, плюс будь-які податки, що можуть нараховуватись заявникам на зазначені суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави відповідача за курсом на день здійснення платежу; б) із закінченням зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на цю суму нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої може бути додано три відсоткові пункти.

Рішення ЄСПЛ у справі «Яворовенко М. М. та інші проти України» підлягає виконанню у строк до 17 жовтня 2014 року.

Постановою заступника начальника відділу Печерського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві Заєць Т. І. від 06 жовтня 2017 року виконавче провадження ВП № 49014939 з примусового виконання виконавчого листа від 05 серпня 2015 року № 127/2-200/2004 у справі за позовом ОСОБА_1 до ДАК «Укрресурси» про зміну дати наказу про звільнення та стягнення середнього заробітку закінчено у зв`язку з його фактичним виконанням згідно з порядком та у спосіб, передбачені виконавчим документом (а. с. 38).

17 лютого 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист № 127/2-200/2004 щодо виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2017 року, якою зобов`язано державного виконавця Печерського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві Заєць Т. І. негайно вжити дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», з виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року та направити до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України і Секретаріату Урядового уповноваженого у справах ЄСПЛ інформацію про виконання рішення суду і про зведене виконавче провадження ВП № 51119621 для завершення виконання рішення ЄСПЛ від 17 липня 2014 року у справі № 25663/02 в невиконаній частині рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві Бялого М. Г. від 29 березня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП № 53654408 з примусового виконання виконавчого листа від 17 лютого 2017 року № 127/2-200/2004. Боржником зазначено державного виконавця Заєць Т. І. (а. с. 11, т. 1).

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Принцип обов`язковості судових рішень конкретизовано у статті 14 ЦПК України 2014 року: судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Відповідно до практики ЄСПЛ, яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Рішення ЄСПЛ у справі «Хорнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece») від 19 березня 1997 року (п. 40)). У Рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» («Voytenko v. Ukraine») від 29 червня 2004 року ЄСПЛ нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1.

Положеннями частини першої, другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

У пунктах 18, 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Звертаючись до суду з указаною скаргою, ОСОБА_1 вказував на бездіяльність державного виконавця Заєць Т. І. щодо виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року протиправною.

Під час розгляду цієї справи судами встановлено, що виконавче провадження ВП № 49014939 з примусового виконання виконавчого листа (дубліката), виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 05 серпня 2015 року у справі № 2-200/2004 року за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року, завершено 06 жовтня 2017 року та на виконанні у Печерському РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві не перебуває.

Зазначена обставина підтверджується постановою заступника начальника відділу Печерського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві Заєць Т. І. від 06 жовтня 2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 49014939.

Таким чином, рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року є виконаним, про що державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Заєць Т. І. винесена постанова від 06 жовтня 2017 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-200/2004 від 05 серпня 2015 року.

Обґрунтовуючи вимоги скарги в частині оскарження ОСОБА_1 дій державного виконавця Заєць Т. І. в межах виконавчого провадження ВП № 53654408 щодо виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2017 року у справі № 127/2-200/2004 про зобов`язання державного виконавця Печерського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві Заєць Т. І. негайно вжити дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», з виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року та направити до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України і Секретаріату Урядового уповноваженого у справах ЄСПЛ інформацію про виконання рішення суду і про зведене виконавче провадження ВП № 51119621 для завершення виконання рішення ЄСПЛ від 17 липня 2014 року у справі № 25663/02 в невиконаній частині рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2004 року, то суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 неправильно визначив суб`єкта оскарження, оскільки у вказаному виконавчому провадженні Заєць Т. І. є боржником, а не державним виконавцем, який виконує зазначене судове рішення. Вимоги до посадових осіб органу ДВС, відповідальних за виконання зазначеної ухвали, заявником не пред`явлено.

При цьому судами встановлено, що суб`єктом оскарження, тобто особою, дії якої оскаржуються в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 17 лютого 2015 року № 127/2-200/2004, може бути, зокрема, державний виконавець Бялий М. Г.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

У такому разі розподіл судових витрат згідно зі статтею 141 ЦПК України не проводиться.

Відповідно до статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Колегія суддів, розглядаючи клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали стосовно бездіяльності Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України під час виконання рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 01 березня 2004 року, не встановила передбачених законом підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 06 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк