Провадження №2/235/525/19
Справа №235/143/19

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 листопада 2019 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Лебеденко В.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача Булгакової ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецької області про встановлення факту батьківства, факту прийняття спадщини, факту проживання разом зі спадкодавцем, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецької області про встановлення факту батьківства, факту прийняття спадщини, факту проживання разом зі спадкодавцем, визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з червня 2008 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 . Від сумісного проживання з яким ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_6 . При реєстрації народження доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 її прізвище та ім`я по батькові записано у відповідності ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері, незважаючи на той факт, що її батьком є ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_5 виявив бажання узаконити своє батьківство, однак не встиг цього зробити, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що зазначена квартира належала на праві власності його батькам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та померлому- кожному по 1/3 її частини, а після смерті батька ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично спадщину прийняла його мати ОСОБА_9 , яка, в свою чергу, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , вважає, що ОСОБА_5 після смерті своїх батьків фактично прийняв спадщину у вигляді вищезазначеної квартири, оскільки постійно в ній проживав та був зареєстрований.

У 2018 році вона звернулась із заявою про встановлення факту батьківства, однак постановою Донецького апеляційного суду від 27.12.2018 року заяву залишено без розгляду, із зазначенням, що при наявності спору про право з тіткою померлого ОСОБА_5 , такі справи розглядаються в позовному провадженні.

Позивачка просить:

- встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_10 , яку народила ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

-зобов`язати Покровський МВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області внести зміни до актового запису № 429 від 13.08.2009 року про народження дитини ОСОБА_10 , а саме батьком дитини зазначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та видати нове свідоцтво про народження дитини;

-встановити факт прийняття ОСОБА_9 спадщини, яка залишилась після смерті її чоловіка ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 , яка належала померлому на підставі Свідоцтва про право власності , виданого представництвом фонду держмайна України від 12.03.1995 року;

-встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, а саме 24.10.2016 року ( факт своєчасного прийняття спадщини, яка залишилася після смерті матері ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 );

-визнати за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно у вигляді житлової квартири АДРЕСА_2 .

Відповідачка ОСОБА_3 надала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вона є неналежним відповідачем по справі, оскільки відповідачами по даній категорії справ є спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності таких територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування. Оскільки спадщину після смерті ОСОБА_5 вона не отримувала, то належним відповідачем повинен бути орган місцевого самоврядування. Доказів того, що ОСОБА_5 є батьком неповнолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд не надано. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа Покровський МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області надали пояснення, в яких зазначили, що 14.11.2018 року відділом внесені зміни до актового запису про народження № 429 від 13.08.2009 року, складеного відділом на ОСОБА_10 на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду про встановлення факту батьківства від 01.10.2018 року, справа № 235/3787/18, а саме батьком дитини було записано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Постановою Донецького апеляційного суду від 27.12.2018 року, номер справи № 235/3787/18/18507/20 про скасування рішення Красноармійського міськрайонного суду від 01.10.2018 року, відділом змінено відомості про батька дитини на ОСОБА_12 ( а.с. 51).

Ухвалою суду від 25.02.2019 року по справі призначено судова молекулярно-генетична експертиза, на виконання якої були поставлені питання: чи є ОСОБА_5 батьком дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; чи є (можлива з якою ступеню ймовірності) між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 спорідненість 2 групи.

Згідно висновку експерта № 318 вірогідність того, що ОСОБА_5 дійсноє біологічним батьком ОСОБА_10 і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами експертизи складає не менше 99,99%. Встановлення кровного споріднення між іншими родичами не проводиться ( а.с. 108).

В судовому засіданні позивачка, представник позивачки підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні.

Відповідачка, представник відповідачки позовні вимоги не визнали, підтримали наданий відзив на позовну заяву, просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи Покровський МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області в судове засідання не з`явився, просив справу слухати у його відсутність ( а. с. 51).

В судовому засіданні за клопотанням представника відповідача був допитаний експерт ОСОБА_13 , яка надала роз`яснення експертизи № 318. Зокрема вказала, що за ухвалою суду від 25.02.2019 року було проведено молекулярно-генетичне дослідження наступних об`єктів: кров ОСОБА_1 , кров дитини ОСОБА_10 та кров на марлі померлого ОСОБА_5 , яка була доставлена з архіву відділення судово-медичної імунології. Строк зберігання такої крові становить 3 роки. Дослідження було проведено відповідно до Наказу МОЗ № 6. На встановлення спорідненості між померлим та його дитиною, спорідненість між дитиною та родичами з боку батька, не впливає.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідачки, представника відповідачки, експерта, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_14 .

При реєстрації народження доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 її прізвище та ім`я по батькові записано у відповідності ч. 1 ст. 135 СК України за вказівкою матері ( а. с. 8).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 01.10.2018 року встановлено факт, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку народила ОСОБА_15 , та внесено зміни до актового запису № 429 від 13.08.2009 року стосовно відомостей про батька дитини ( а. с. 24-25).

Постановою апеляційного суду від 27.12.2018 року рішення Красноармійського міськрайонного суду від 01.10.2018 року скасовано, заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Покровський МВ ДРАЦС про встановлення факту батьківства, зобов`язання внести зміни до актового запису про народження дитини та видачі нового свідоцтва про народження дитини залишено без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право, оскільки ОСОБА_3 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як спадкоємиця за правом представлення за законом. ( а. с. 26-30).

14.11.2018 року відділом внесені зміни до актового запису про народження № 429 від 13.08.2009 року, складеного відділом на ОСОБА_10 на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду про встановлення факту батьківства від 01.10.2018 року, справа № 235/3787/18, а саме батьком дитини було записано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На підставі постанови Донецького апеляційного суду від 27.12.2018 року, номер справи № 235/3787/18/18507/20 про скасування рішення Красноармійського міськрайонного суду від 01.10.2018 року, відділом змінено відомості про батька дитини на ОСОБА_12 ( а. с. 51).

Згідно довідки Комунальної установи Покровський координаційний комітет самоорганізації населення № 13937 від 18.06.2018 року ОСОБА_1 дійсно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 спільно з ОСОБА_5 і вела спільне господарство з червня 2008 року по квітень 2009 рік ( а.с. 13).

Наданими позивачкою доказами (копіями накладної, товарного чеку, свідоцтвом на поховання) підтверджується факт здійснення позивачкою поховання ОСОБА_5 ( а.с.14-16).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 СК України заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 СК України заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частиі третій статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 128 СК України визнання батьківства за рішенням суду відбувається за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений , у тому числі, матір`ю дитини.

Цивільне судочинство, згідно ст. 12 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність , допустимість, достовірність кожного доказу окремо у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів), як встановлено статтею 89 ЦПК України.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Судово-медичні експертизи і дослідження з використанням ДНК-аналізу проводяться відповідно до Правил проведення судово-медичних експертиз у відділеннях судово-медичної імунології бюро судовомедичної експертизи і виконуються лікарями та судово-медичними експертами-імунологами. При проведенні експертних досліджень керуються Методичними рекомендаціями «Використання ДНК аналізу у судово-медичних експертизах речових доказів та експертизах спірного батьківства ( материнства, підміни дітей), розробленими фахівцями Національної бюро судово-медичної експертизи МОЗ України».

Згідно із п. 3 Методичних рекомендацій батьківство вважається доведеним, якщо його ймовірність складає не менше 99,99%.

Згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 318 відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (не материнського) походження, які б виявлялись у припустимого батька.

Встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Вірогідність того, що ОСОБА_5 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9%.

В КЗ «Дніпропетровське обласне БСМЕ» проводиться встановлення кровного споріднення тільки між батьками та дітьми, встановлення кровного споріднення між іншими родичами не проводиться. Тому відповісти на питання про ступінь та ймовірність спорідненості між ОСОБА_10 та Климовою ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , неможливо. ( а.с. 108).

Європейський Суд з прав людини зауважив, що « в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (Kalacheva v. Russia № 3451/05 ЄСПЛ від 07.05.2009 року).

Доводи представника відповідача про те, що висновки судової молекулярно-генетичної експертизи № 318 не є належним доказом по справі, оскільки експертиза була проведена всупереч положень Наказу № 6 МОЗ України , суд не приймає до уваги, оскільки зазначені обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Окрім того, інших клопотань з приводу призначенні повторної або додаткової експертизи відповідачкою, представником відповідачки не заявлялось.

Таким чином, біологічне батьківство померлого ОСОБА_5 відносно малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доведено, тому вимога про встановлення факту батьківства, а саме того факту, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_10 , яку народила ОСОБА_11 , підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту постійного проживання ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 на момент відкриття спадщини, визнання за ОСОБА_10 право власності на спадкове майно, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день особи або день, з якого вона оглошується померлою.

Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право`застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до 01 ІНФОРМАЦІЯ_8 , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР ).

Якщо спадкодавець помер до 01 ІНФОРМАЦІЯ_8 2004 року, то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року

тощо.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено судом , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 ( а.с.13)

Із заявою про прийняття спадщини звернулась позивачка по справі ОСОБА_1 , яка діяла в інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідачка по справі ОСОБА_3 за правом представлення( а. с. 4, 36 том 2).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.01.2019 року за № 50/02-31 у зв`язку з ненаданням усіх необхідних документів, а саме відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно та неможливістю отримати його дублікат, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено. ( а. с. 173 том 2).

Відсутність правовстановлюючого документу на квартиру АДРЕСА_2 , а саме свідоцтва про право власності на житло, видане представництвом Фонду держмайна України у м. Красноармійську 12.03.1995 року, підтверджено копією спадкової справи № 165/2016, яка заведена за заявою ОСОБА_5 на спадкове майно після смерті ОСОБА_9 ( а. с. 131,132).

Згідно довідки КП БТІ від 27.11.2018 року за № 1434/01-02 до 01.01.2013 року квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого представництвом Фонду Держмайна України в м. Красноармійськ від 12.03.1995 року. ( а. с. 62 , 63 том 2).

Приватним нотаріусом Богатовою І.О. направлялись запити на адресу КП «УМГ» та виконавчого комітету покровської міської ради з проханням видати представнику спадкоємця ОСОБА_1 дублікат свідоцтва про право власності на житло, виданого представником Фонду Держмайна України в м. Красноармійську 12.03.1995 року, на квартиру АДРЕСА_2 , оскільки оригінал втрачено ( а. с. 58,60 том 2).

КП « Управління міського господарства» та виконком Покровської міської ради у видачі дубліката нотаріусу відмовлено ( а. с. 58,61).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою до нотаріальної контори подано заяву про призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з поданням заяви про встановлення факту батьківства ( а. с. 159 том 2).

Матеріали спадкової справи не містять даних про наявність правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Позивачкою не надано суду обґрунтованої постанови про відмову нотаріусом у видачі їй свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Навпаки, матеріали свідчать про те, що питання видачі свідоцтва про право на спадщину с призупинено за заявою ОСОБА_1 .

У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові ( Лист Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 16.05.2013 року № 24_753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Позивачкою ставиться питання про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_9 після смерті ОСОБА_8 у виляді 1/3 частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Порядок спадкування частки померлого у спільній сумісній власності з іншими особами визначений цивільним законодавством, в тому числі Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року.

За її змістом, позасудовий поділ частки померлого у спільному сумісному майні подружжя (колишнього подружжя) можливий лише за умови наявності згоди іншого з подружжя. Будь-якої іншої процедури вказана Інструкція не передбачає. Не визначає такої процедури і ст. 1226 ЦК України.

Отже, у разі якщо спірне майно перебуває у спільній сумісній власності, і нотаріус відмовив спадкоємцю у видачі свідоцтва про право на спадщину, спадкоємець учасника спільної сумісної власності має право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності та відповідно визначити свою частку в такому майні.

Лише після встановлення судом, що спірне майно дійсно перебувало у спільній сумісній власності померлого та спадкоємця, суд вправі визначити частку померлого у такому майні .

Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкриття після нього спадщини.

Відповідно до ст. 8 Закону України « Про приватизація державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням

уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

З матеріалів справи не вбачається, що у якій власності померлих ОСОБА_18 , ОСОБА_5 та ОСОБА_19 . ОСОБА_20 спільній чи частковій перебуває квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено лише про той факт, що вищевказана квартира була приватизована згідно Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду».

Тому вимоги про встановлення факту прийняття спадщини у вигляді 1/3 частини квартири, без встановлення питання, у якій власності перебувала квартира та, відповідно, без визначення частки, суд вважає передчасними і такими, що задоволенню не підлягають.

Оскільки матеріали справи містять заяву позивачки від 04.12.2018 року про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з розглядом справи про встановлення батьківства до вирішення справи по суті, доказів, підтверджуючих відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, зокрема постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суду не надано, а зі змісту позовної вбачається, що правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходяться у ОСОБА_3 , не ставилось питання про їх витребування, з інших підстав, а саме у зв`язку зі втратою правовстановлюючих документів позивачка не зверталась, приймаючи до уваги той факт, що, вказана вимога є похідною від вимоги про встановлення факту прийняття спадщини у вигляді 1/3 частини квартири, суд вважає, що вимоги про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_3 , задоволенню не підлягає.

Що стосується вимоги про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_5 разом зі спадкодавцем ОСОБА_9 на момент смерті останній, то в цій частині вони підлягають задоволенню, оскільки підтверджені матеріалами справи ( а.с. 17 том , а.с. 132 том 2).

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Відповідно до п. п. 12,13 Постанови у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Позивачкою заявлено вимоги про встановлення факту батьківства, встановлення факту прийняття спадщини, факту проживання разом зі спадкодавцем, визнання права власності, при цьому сплачено 500 грн. ( а.с. 1) та 1036 грн. ( а.с.37), всього 1536 грн. Враховуючи, що позивачка повинна була сплатити 3073,60 грн. ( з урахуванням заявлених позивачкою вимог), недоплата судового збору становить 1537,60 грн.

За проведення експертизи позивачкою сплачено 6632,64 ( ас 104).

Отже, розмір понесених позивачкою судових витрат у зв`язку з розглядом справи є доведеним і підлягає стягненню з відповідача на її користь у розмірі 8169,44 грн. ( 1536,80 грн. судового збору та 6632,64 грн. витрат за проведення експертизи).

З позивачки, в свою чергу, підлягає стягненню в доход бюджету недоплачений судовий збір у розмірі 1537,60 грн.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 128,130 СК України, ст.ст. 328, 1218,1258,1261 ЦК України, ст.ст. 548,549 ЦК УРСР, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецької області про встановлення факту батьківства, факту прийняття спадщини, факту проживання разом зі спадкодавцем, визнання права власності

задовольнити частково.

Встановити факт батьківства, зокрема той факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець м. Красноармійська Донецької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку народила ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка м. Красноармійська Донецької області.

Зобов`язати Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області внести зміни до актового запису № 429 від 13.08.2009 року про народження дитини- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме батьком дитини зазначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Красноармійська Донецької області та видати нове свідоцтво про народження дитини.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка залишилась після смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у розмірі 8169,44 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 1537,60 грн.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_4

Відповідачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Третя особа: Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, код ЄРДПОУ 26551594, місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, вул.. Центральна, 148.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено 14.11.2019 року.

Суддя: