Справа № 369/4041/19
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2019 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - Моргуна О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Печенової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 14 березня 2012 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладеного Договір позики, та передано суму у розмірі 40000,00 доларів США.

У забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики він та відповідач ОСОБА_3 уклали договір поруки від 14 березня 2012 року, за яким остання зобов`язується відповідати перед ним за виконання всіх зобов`язань ОСОБА_2 , що виникли за Договором позики від 14 березня 2012 року.

Відповідно до Договору позики пунктом 1 передбачено, що ОСОБА_2 має повернути кошти ОСОБА_1 не пізніше 01 січня 2018 року, однак повернення не відбулося.

Відповідач ОСОБА_3 також не виконує зобов`язання за договором поруки.

Станом на 26 березня 2019 року відповідачі свої зобов`язання за укладеними договорами не виконують.

Позивач просить суд стягнути солідарно на його користь з відповідачів 1076000 грн.

Позивач у судове засідання не з`явився, просить розгляд справи проводити без його участі, що вбачається за змістом позову (а.с.3) та його заяви (а.с.41,63)

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача, суд вирішив можливим розглянути справу у його відсутність.

Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (а.с.61, 68, 69), до суду не з`явилися. Відповідач ОСОБА_3 заяв, клопотань чи відзиву суду не надала. Відповідач ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи без його участі, оскільки живе та працює в м.Київ. Про борг знає, однак зараз повернути не може. Від позики не відмовляється , вимоги визнає (а.с.37,52)

Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 березня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено у письмовій формі Договір позики відповідно до якого ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 суму в розмірі 40000 доларів США та зобов`язався повернути вказану суму відповідно до умов договору, але не раніше 14 березня 2017 року. Відповідно до п.2 Договору позики від 14 березня 2012 року сторони погодили, у разі не повернення позики достроково, тобто в період до 14 березня 2017 року позика повертається наступним чином:20000 доларів США в строк до 01 червня 2017 року;20000 доларів США в строк до 01 січня 2018 року Відповідно до п.8 Договору позики від 14 березня 2012 року якщо боржник не поверне кошти до вказаного терміну або на вимогу кредитора, кредитор має права пред`явити цей договір до стягнення в порядку встановленому чинним законодавством України.(а.с. 4)

За змістом розписки ОСОБА_2 14 березня 2012 року отримав у позику від ОСОБА_1 суму у розмірі 40000 доларів США відповідно до підписаного між ними договору позики від 14.03.2012 року. ОСОБА_2 зобов`язався повернути позику відповідно до умов договору (а.с.5)

Відповідно до п.9 Договору позики від 14 березня 2012 року сторони погодили, що на забезпечення виконання умов цього договору, має бути укладений договір поруки.(а.с. 4)

14 березня 2012 року з метою забезпечення виконання ОСОБА_2 , як позичальником своїх зобов`язань, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрованою АДРЕСА_1 , укладено Договір поруки (а.с.6).

Відповідно до п.1 Договору поруки від 14 березня 2012 року поручитель ОСОБА_3 зобов`язується відповідати перед Кредитором ОСОБА_1 за виконання всіх зобов`язань ОСОБА_2 , що виникли за Договором позики від 14 березня 2012 року, який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Пунктом 2 Договору поруки від 14 березня 2012 року встановлено, що відповідно до п.1 Договору позики ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 суму у розмірі 40000 доларів США, що є предметом Договору позики, та зобов`язався повернути вказану суму на першу вимогу ОСОБА_1 , але не раніше 14 березня 2017 року.

Відповідно до п.3 Договору поруки від 14 березня 2012 року ОСОБА_3 , як поручитель, забезпечує виконання ОСОБА_2 умов Договору позики в повному обсязі, та зобов`язується нести повну відповідальність у разі невиконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань.

Відповідно до п.4 Договору поруки від 14 березня 2012 року ОСОБА_3 , як поручитель, відповідає перед ОСОБА_1 за виконання зобов`язань ОСОБА_2 , згідно договору позики у розмірі суми позики, а саме 40000 доларів США, а також за відшкодування ОСОБА_1 пені, штрафів, інших збитків.

Відповідно до п.5 Договору поруки від 14 березня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 несуть солідарну відповідальність перед ОСОБА_1 за неналежне виконання ОСОБА_2 забезпеченого зобов`язання.

Відповідно до п.7 Договору поруки від 14 березня 2012 року при порушені ОСОБА_2 зобов`язання перед ОСОБА_1 за Договором позики, ОСОБА_3 зобов`язана виконати за ОСОБА_2 зобов`язання по поверненню позики у 3 (три) денний строк з дня отримання вимоги від ОСОБА_1 . У разі не отримання ОСОБА_3 вимоги, чи неможливість її вручення, ОСОБА_3 зобов`язана виконати вимогу ОСОБА_1 не пізніше 10 (десяти) днів з моменту направлення також вимоги їй, на адресу вказану в даному договорі.

Відповідач ОСОБА_2 отримавши у позику кошти від ОСОБА_1 , у встановлений Договором позики термін, та на час розгляду справи позику не повернув.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не ставили питання про розірвання Договору позики від 14 березня 2012 року, таким чином між ними виникли цивільні права та обов`язки, які вони врегулювали вказаним договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідач ОСОБА_2 не оспорював Договір позики, укладений між ним та ОСОБА_1 не надав суду доказів, що Договір позики укладений проти його справжньої волі.

Не надав суду доказів що договір позики від 14 березня 2012 року визнаний судом недійсним.

Відповідач ОСОБА_2 своїм правом в порядку ст.178 ЦПК України не скористався.

При цьому, за змістом заяви від 19 вересня 2019 року ОСОБА_2 знає про борг перед ОСОБА_1 , однак на даний час повернути не може (а.с.52) Від позики не відмовляється, вимоги визнає (а.с.37)

За змістом п.9 Договору позики від 14 березня 2012 року сторони погодили, що на забезпечення виконання умов цього договору, має бути укладений договір поруки.(а.с. 4)

За змістом п.2 Договору позики від 14 березня 2012 року у разі не повернення позики достроково, до 14 березня 2017 року позика повертається наступним чином:20000 доларів США в строк до 01 червня 2017 року;20000 доларів США в строк до 01 січня 2018 року.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

День настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання обумовлений договором позики 20000 доларів США в строк до 01 червня 2017 року; 20000 доларів США в строк до 01 січня 2018 року.

Порука за змістом ч. 4 ст. 599 ЦК України не припинена.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази.

На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, протилежне на що позивач посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно з ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач ОСОБА_3 не оспорювала Договір поруки, укладений між нею та ОСОБА_1 не надала суду доказів, що Договір поруки укладений проти її справжньої волі та не надала суду доказів що договір поруки від 14 березня 2012 року визнаний судом недійсним.

Відповідач ОСОБА_3 взагалі не надала заяв, клопотань до суду, своїм правом в порядку ст.178 ЦПК України не скористалася.

У судовому засіданні доведено, що у добровільному порядку відповідачі не вчиняють дій, спрямованих на повернення позивачу позиченої суми коштів, тобто не виконують свої зобов`язання за Договором позики та Договором поруки відповідно.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 не виконав зобов`язання за Договором позики від 14 березня 2012 року, відсутність своєї вини за порушення зобов`язання відповідач не довів, як це передбачено ч.2 ст.614 ЦК України, з боргом згоден, що вбачається із змісту його заяви (а.с.37, 52). Відповідач ОСОБА_3 є поручителем відповідача ОСОБА_2 , як боржника перед кредитором, позивачем ОСОБА_1 , за виконання ним свого обов`язку, відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, вона відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання ОСОБА_2 , як боржника.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, відповідачі повинні нести солідарну відповідальність перед позивачем за неналежне виконання умов вказаних договорів.

Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.

Позивач за змістом позову просить стягувати з відповідачів солідарно на його користь 1076000 грн., відповідач з боргом згоден (а.с.37), розмір заборгованості 1076000 грн., не оспорює.

Враховуючи вищезазначене суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості у розмірі 1076000 грн за Договором позики, є обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Підстав для відмови у задоволені позову судом не встановлено.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягають стягненню судові витрати по справі в рівних частинах в розмірі 4802 грн. 50 коп. з кожного.

Відповідно до ст. ст. 6, 526, 530, 533, 549, 612, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76, 81, 141, 247, 265, 268 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 31 жовтня 2002 року, про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики від 14 березня 2012 року у розмірі 1076000 (один мільйон сімдесят шість тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн. 50 коп.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 14 листопада 2019 року.

Суддя О. В. Моргун