КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/14321/13-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/7927/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року, постановлену під головуванням судді Савлук Т.В., про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

у липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому з урахуванням неодноразових уточнень позовних вимог просила поділити майно, набуте за час шлюбу, зокрема визнати за нею право власності на 1/2 частину єдиного майнового комплексу ПП «Міжнародна науково-виробнича технологічна компанія «Укрспецмонтаж Інвест», визнати за нею право власності на частку розміром 1/2 ( 50 %) у статутному капіталі цього підприємства, виділити їй 1/2 частину у 1/2 ( 50 %) у статутному капіталі цього підприємства, визнати за нею право власності на 1/4 частину (25 %) корпоративних прав у ТОВ «Укрспецмонтаж Інвест», визнати за нею право власності на частку розміром 1/4 (25 %) у статутному капіталі ТОВ «Укрспецмонтаж Інвест», зупинити ліквідаційну процедуру ПП «Міжнародна науково-виробнича технологічна компанія «Укрспецмонтаж Інвест».

13.02.2019 позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на земельну ділянку, яка розташована на території Глибочицької сільської ради Житомирського району, державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 , зареєстрований від 26.03.2009 № 15; заборонити відчужувати цілісний єдиний майновий комплекс приватного підприємства «Міжнародна науково-виробнича технологічна компанія «Укрспецмонтаж Інвест» та 50 % корпоративних прав та статутного капіталу ТОВ «Укрспецмонтаж Інвест», накласти арешт на майно, яке знаходиться у квартирі АДРЕСА_1 (всього 84 позицій), накласти арешт на гладкоствольну мисливську рушницю марки Браунінг Fusionкалібр 12, заводський номер НОМЕР_2 та заборонити користування цією рушницею; доручити ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва провести огляд квартири з метою встановлення наявності спірного майна та скласти протокол огляду з долученням опису виявленого майна та накласти арешт на майно встановлене під час огляду. Все, на що накладено арешт, окрім ТОВ «Укрспецмонтаж Інвест» передати на зберігання відповідачу ОСОБА_2 Зобов`язати відповідача не змінювати інтер`єр та не проводити ремонтні роботи у квартирі до винесення рішення суду та вступу його у законну силу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.03.2019 відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування обставин справи та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову. А саме, суд не надав належної оцінки наданим нею чотирьом аудіозаписам розмов з відповідачем, в яких він перелічує майно, яке придбане за спільні кошти в період шлюбу, у тому числі і дані щодо рушниці та не звернув на те, що зброя зареєстрована за відповідачем. Все майно знаходиться у квартирі, придбаній у період шлюбу, але таємно без її згоди оформлене на матір відповідача. Вона вже звернулася з позовом про переведення прав покупця до матері відповідача, проте залучити її в якості співвідповідача неможливо, оскільки остання померла, проте відповідач та її брат є правонаступниками померлої. Суд не звернув уваги на те, що спірна земельна ділянка з`явилась у відповідача в період шлюбу, але останній не надав жодних доказів про те, на якій підставі він придбав цю ділянку. ПП «Міжнародна науково-виробнича технологічна компанія «Укрспецмонтаж Інвест» відповідач поставив на ліквідацію, а свою частку 50 % у ТОВ «Укрспецмонтаж Інвест» відповідач переоформив на брата, а надалі на третю особу, дитяче ліжко-машину передав іншій особі. Зазначене свідчить про те, що відповідач може продовжувати здійснювати дії по відчуженню майна, яке є предметом поділу. Крім того, суд в ухвалі послався на п. 5.6 Інструкція про проведення виконавчих дій, проте ця Інструкція втратила чинність ще 18.01.2016.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Вислухавши доповідь судді, пояснення апелянта, дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості заяви.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позивач у заяві про забезпечення позову просила накласти арешт на ряд рухомого майна, яке знаходиться у квартирі АДРЕСА_1 , земельну ділянку, заборонити відчуження цілісного єдиного майнового комплексу та 50 % корпоративних прав та статутного капіталу у ТОВ «Укрспецмонтаж Інцест». При цьому позивач просила доручити державному виконавцю провести огляд квартири АДРЕСА_1 , «зробити арешт» та повний опис з фотографуванням всього, що знаходиться у квартирі, у разі необхідності надати дозвіл на примусове проникнення до житла, а також зобов`язати відповідача не змінювати інтер`єр та не робити ремонт у вищезазначеній квартирі. .

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З позовної заяви вбачається, що предметом спору між сторонами є поділ майна подружжя.

Щодо земельної ділянки позивач у позовній заяві вказує, що при розгляді іншої цивільної справи їй стало відомо, що у період шлюбу відповідач придбав земельну ділянку, яка розташована на території Глибочицької сільської ради Житомирського району, а тому вона є спільною сумісної власністю подружжя. Будь - яких інших обґрунтувань щодо поділу цієї земельної ділянки позовна заява не містить. Разом з тим, позивач визнає, що дана земельна ділянка надана ОСОБА_2 безкоштовно у порядку приватизації, а не придбана за спільні кошти подружжя. До того ж вважає, що земельна ділянка надана ОСОБА_2 незаконно.

Для накладення арешту на майно, яке є предметом спору суд має пересвідчитися, що відносно цього майна дійсно існує спір. Дані обставини встановлюються виходячи із змісту позовної заяви, зокрема, її обґрунтування з посиланням на відповідні докази.

За відсутності будь - яких обгрунтувань у позовній заяві чи у заяві про забезпечення позову про правові підстави визнання за позивачкою права власності на приватизовану земельну ділянку суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що позивач не довела, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з урахуванням того, що спір розглядається судом з 14.06.2013 та така земельна ділянка не відчужувалася і даних про те, що відповідач має намір її відчужити не надано.

Щодо відмови у накладенні арешту на рухоме майно, яке знаходиться у квартирі АДРЕСА_1 , суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачкою не зазначено детального опису майна, за яким можливо було б ідентифікувати речі, на які вона просить накласти арешт. Фактично позивач вважає, що державний виконавець має зайти у вищезазначену квартиру, у разі необхідності у примусовому порядку проникнути до житла, та описати та сфотографувати все майно, що у ній знаходиться, і передати це майно на зберігання відповідачу. Разом з тим, такі вимоги суперечать змісту позовних вимог.

У апеляційній скарзі позивач вказує на те, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно є необхідним для визначення вартості такого майна та остаточної ціни позову.

Проте такі доводи скарги суперечать меті забезпечення позову, оскільки направлені фактично на забезпечення доказів, а не на забезпечення позову.

За обставинами справи встановлено, що вищезазначена квартира належала на праві власності матері ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та все своє майно заповіла своїм двом синам.

ОСОБА_1 ще до подачі даного позову звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з позовом про переведення прав покупця та визнання права власності та в рамках такого провадження накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Відтак у квартирі можуть знаходитися як речі, які є предметом спору, так і речі, які не є предметом спору, враховуючи, що сторони не проживають разом після розірвання шлюбу за рішенням суду від 16.11.2012. Накладення арешту на все майно, яке знаходиться у квартирі може призведе до порушень прав та інтересів третіх осіб, які не залучені до участі у справі.

При цьому позивач не позбавлена права подати заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне рухоме майно, вказавши ідентифікуючи ознаки такого майна.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що після подання позову про розірвання шлюбу відповідач відчужив свою частку у ТОВ «Укрспецмонтаж Інвест» своєму брату, а надалі ця частка відчужена третій особі.

Тобто апелянт визнає, що на час звернення неї із заявою про забезпечення позову відповідач не мав частки у ТОВ «Укрспецмонтаж Інвест». Оскільки предметом даного спору є поділ майна подружжя, вимога про накладення арешту на майно, яке належить іншим особам, які не залучені до участі у справі суперечить закону.

Крім того, згідно із ст. 12 Закону України «Про господарські товариства» власником майна, переданого товариству його засновниками і учасниками, як вклад до статутного капіталу, є саме товариство.

Обраний позивачкою спосіб забезпечення позову шляхом заборони відчуження майнового комплексу ПП «Міжнародна науково - виробнича технологічна компанія «Укрспецмонтаж Інвест» суперечить положенням вищезазначеної норми та фактично направлений на втручання суду у господарську діяльність товариства, яке не є учасником даного спору.

Вогнепальна зброя не може бути придбана особою без дозволу, отриманого у встановленому законом порядку. Позивач не заперечує, що такого дозволу вона не має, відтак і позовні вимоги зводяться не до поділу гладкоствольної мисливської рушниці марки Браунінг Fusionкалібр 12, заводський номер НОМЕР_2 , а до стягнення 1/2 частини вартості цієї рушниці у сумі 6 250 грн. За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність підстав для накладення арешту на рушницю чи заборони користування цією рушницею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 376 ЦПК України якщо справу розглянуто неповноважним складом суду це є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що було порушено правила авторозподілу та справу мав розглядати суддя Гончарук В.П. не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції послався на п. 5.6 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5, яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 22.12.2015 № 2710/5. Проте таке посилання не призвело до неправильного вирішення питання про відмову у забезпеченні позову.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 157, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 04.09.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О.Ф. Мазурик