Ухвала

13 вересня 2019 року

м. Київ

справа № 596/2252/18

провадження № 61-16669 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_4, на постанову Тернопільського апеляційного суду від 08 серпня 2019 року у справі за позовом управління праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про повернення зайво виплачених коштів у вигляді субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року управління праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації (далі - управління праці та соціального захисту населення Гусятинської РДА) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути з відповідача на користь держави в особі управління праці та соціального захисту населення Гусятинської РДА збитки, завдані внаслідок зайво виплачених коштів у вигляді субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 26 219 грн 43 коп.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 травня 2019 року у задоволенні позову управління праці та соціального захисту населення Гусятинської РДА відмовлено.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 08 серпня 2019 року апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Гусятинської РДА задоволено. Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 травня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов управління праці та соціального захисту населення Гусятинської РДА до ОСОБА_1 про повернення зайво виплачених коштів у вигляді субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь управління праці та соціального захисту населення Гусятинської РДА, зайво виплачені кошти у вигляді субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 26 219 грн 43 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У вересні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - ОСОБА_4 , на постанову Тернопільського апеляційного суду від 08 серпня 2019 року, у якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 26 219 грн 43 коп., яка станом на 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 ? 100 = 192 100).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до наведених приписів ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Таких випадків судом не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної карги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - ОСОБА_4 , на постанову Тернопільського апеляційного суду від 08 серпня 2019 року у справі за позовом управління праці та соціального захисту населення Гусятинської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про повернення зайво виплачених коштів у вигляді субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта