Дата документу 03.09.2019 Справа № 310/2647/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/2647/17 Головуючий у 1 інстанції: Черткова Н.І.
Провадження № 22-ц/807/2253/19 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«03» вересня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 травня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Романченка Віталія Володимировича, третя особа: Бердянська міська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння, скасування державної реєстрації права власності, витребування майна, встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Романченка В.В., третя особа: Бердянська міська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння, скасування державної реєстрації права власності, витребування майна, встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на домоволодіння.

В обґрунтування зазначила, що ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06.06.2017 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено та накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу № 186 від 24.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Романченко В.В.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2019 року позов залишено без задоволення.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення, відсутня необхідність у заходах забезпечення позову.

Наявність арешту перешкоджає їй, як власнику, вільно розпоряджатись майном.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 травня 2019 року скасовано заходи забезпечення позову.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на оскарження постанови Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2019 року в касаційному порядку, підготовку іншого позову до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , просить скасувати ухвалу суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скасовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з наявності рішення суду про відмову в задоволенні позову, яке набрало законної сили 05 березня 2019 року.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнила, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Романченка В.В., третя особа: Бердянська міська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння, скасування державної реєстрації права власності, витребування майна, встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на домоволодіння.

Просила визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 24 січня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_4 на зазначене домоволодіння, витребувати вказане домоволодіння від ОСОБА_3 на її користь, встановивши факт її постійного проживання з ОСОБА_6 на день його смерті та факт прийняття спадщини, визнавши за нею право власності на ціле домоволодіння.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06.06.2017 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено та накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі договору-купівлі продажу № 186 від 24.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Романченко В.В.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 листопада 2018 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 24 січня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Романченком В.В. за реєстровим № 166.

Скасовано реєстрацію права власності ОСОБА_3 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 24.01.2014 року, реєстраційний номер нерухомого майна 04, номер запису про реєстрацію права власності 16692928.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 05 березня 2019 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 листопада 2018 року у цій справі скасовано в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації. Ухвалено нове рішення в цій частині позовних вимог, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Романченка В.В. про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння, скасування державної реєстрації - залишено без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють у часі відповідно до приписів ст. 158 ЦПК України.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

За приписами ч. ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1,2 ст. 273 ЦПК України).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття (ст. 384 ЦПК України)

Враховуючи, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 березня 2019 року в не скасованій частині та постановою Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2019 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, судові рішення набрали законної сили, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову на підставі ч.9 ст. 158 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на постанову Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2019 року і скасування заходив забезпечення позову призведе до порушення її прав, не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновок суду про набрання законної сили судовим рішенням про відмову в задоволенні позову.

Цивільним процесуальним законодавством не передбачено продовження дії заходів забезпечення позову у разі касаційного оскарження судового рішення.

Посилання у апеляційній скарзі на намір ОСОБА_1 звернутись до суду з іншим позовом до відповідачів не є підставою для збереження заходів забезпечення позову у даній справі, в якій вже ухвалено рішення суду про відмову у позові.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки фактично зводяться до не згоди ОСОБА_1 з постановою Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2019 року.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 травня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді: