Справа № 216/6843/19
Провадження № 2/216/3753/19
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12.11.2019 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Онопченко Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Рикова Тетяна Валентинівна, про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2019 року до суду надійшла вказана позовна заява ОСОБА_1 разом з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, яке мотивоване тим, що її майновий стан не дозволяє сплатити судові витрати, оскільки вона не має жодних доходів, що підтверджується довідками з податкової інспекції за 2018-2019 роки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Аналогічні положення щодо звільнення від сплати судового збору знайшли своє відображення в статті 8 Закону України «Про судовий збір».

При цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи та подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку й розмірі. На підтвердження незадовільного майнового стану можуть бути надані, наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Однак наведенні в клопотанні обставини щодо неспроможності сплати судового збору при зверненні до суду за захистом порушеного права через відсутність доходів не є достатньою підставою для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки останньою не надано доказів, які можна визнати такими, що підтверджують її фактичний майновий стан. Надані позивачем до суду копії довідок податкового органу про суми виплачених доходів та утриманих податків за період 2018-2019 років не містять інформації про реальні доходи позивача, що позбавляє можливості однозначно визначити її майновий стан для звільнення від сплати судового збору.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Таким чином, звертаючись до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, позивач не довела, що її майновий стан унеможливлює сплату судового збору.

Ураховуючи викладене, вважаю, що клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Водночас відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 2019 рік у місячному розмірі з 1 січня - 1 921 грн.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 768 грн 40 коп.

Однак позивачем указані вимоги закону не виконано й судовий збір у зазначеному розмірі не сплачено.

Разом з тим у порушення пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України позивачем неповно та неправильно зазначено назву нотаріальної контори, де здійснює свою діяльність третя особа.

Крім того, пунктом 4 частини 3 статті 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Проте позивачем у позові зазначено одну із позовних вимог як заяву про витребування доказів, яка подається до суду в порядку, передбаченому ст. 84 ЦПК України.

Також відповідно до частини 5 статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з абзацем 2 частини 5 статті 95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

При цьому частиною 4 статті 95 ЦПК України передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Однак додані позивачем до позовної заяви копії документів всупереч наведеним вимогам закону належним чином не засвідчені.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв`язку з наведеним залишення позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Згідно із частинами 1, 2 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на наведене вище вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, оскільки вона не відповідає вимогам статей 175 і 177 ЦПК України, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 95, 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Рикова Тетяна Валентинівна, про визнання договору дарування недійсним залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків заяви протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Ю.В. Онопченко