Справа № 444/656/17 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-ц/811/1991/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Крайник Н.П.

суддів Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.

при секретарі Цап П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21 травня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , третя особа орган опіки та піклування Жовківської районної адміністрації Львівської області, про визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

21.03.2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок ним був успадкований після смерті його дружини ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.02.2016 року. В успадеованому ним будинку зареєстрований рідний брат померлої ОСОБА_6 відповідач ОСОБА_2 , її племінниця ОСОБА_1 та син ОСОБА_1 - ОСОБА_5 Однак, відповідачі у будинку АДРЕСА_1 не проживають, у ньому відсутні їхні речі та такі не несуть жодних витрат по його утриманню. Усі фактичні витрати з утримання житлового приміщення несе він, як власник будинку. Зазначає, що факт не проживання відповідачів у будинку підтверджується актами обстеження місця проживання від 28.07.2016 року за вих. № 53 та від 07.02.2017 року вих. № 16, виданими Грибовицькою сільською радою Жовківського району Львівської області. Вважає, що реєстрація місця проживання відповідачів є для нього перешкодою для повного розпорядження і користування житловим будинком, порушує його право власності, гарантоване законом. Враховуючи, що відповідачі відсутні без поважних причин у будинку вже понад один рік, вважає, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 втратили право на користування житловим приміщенням та підлягають зняттю з реєстраційного обліку в його будинку.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

Визнано ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

Визнано ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник - ОСОБА_3 .

Вважають рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з`ясуванням усіх обставин справи.

Зазначають, що при вирішенні справи по суті судом першої інстанції не взято до уваги покази свідків щодо тривалості їх проживання в спірному будинку, а також те, що вони проживали в будинку як члени сім`ї позивача, проживали в такому зі згоди власника будинку - їх і тітки та дружини позивача ОСОБА_6 , з якою проживали однією сім`єю ще до вселення в будинок позивача, та після вселення позивача в будинок продовжували проживати разом з ним в будинку однією сім`єю, протягом усього часу проживання не втрачали інтересу до будинку, відносилися до нього як до свого власного та несли витрати, пов`язані з його утриманням. Крім того, судом не враховано, що позивач своїми діями перешкоджав їх проживанню в спірному будинку.Просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У засіданні колегії суддів апелянти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник - ОСОБА_3 каргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_7 . проти скарги заперечила, пояснила, що відповідачі не є та не були членами сім`ї позивача, ніколи в спірному будинку не проживали, а відтак їх реєстрація в такому порушує право позивача, як власника, на розпорядження таким. Просила у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У Статті 1 Першого протоколу, протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно положень ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що власником житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією ж адресою є позивач ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданим 04.02.2016 року державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Галань О. Я., та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 62109467 від 24.06.2016 року.

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № НОМЕР_1 /02-28, виданої Грибовицькою сільською радою Жовківського району Львівської області року 28.07.2016 року, за адресою: АДРЕСА_1 крім позивача ОСОБА_4 , зареєстровані відповідачі по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , неповнолітній син ОСОБА_1 .

З актів обстеження місця проживання № 53 від 28.07.2016 року та № 16 від 07.02.2017 року, виданих Грибовицькою сільською радою вбачається, що згідно погосподарського обліку в Грибовицькій сільській раді за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 (власник житлового будинку), ОСОБА_2 , брат дружини, ОСОБА_1 , племінниця, ОСОБА_5 , син племінниці, але фактично на день обстеження проживає лише ОСОБА_4 .

Судом на підставі пояснень сторін та показів свідків встановлено, що відповідачі протягом тривалого часу не проживають в будинку АДРЕСА_1 , а проживають у гуртожитку у м. АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги щодо вчинення позивачем перешкод у доступі відповідачів до будинку АДРЕСА_1 спростовуються матеріалами справи, зокрема листом Жовківського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області № 7336/03/8-16 від 11.08.2016 року, відповідно до якого згідно журналів обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події з 07.11.2015 року до 10.08.2016 року звернення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 з приводу чинення їм перешкод у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 8, том 1). Згідно інформації Грибовицької сільської ради № 02-18/210 від 28.07.2016 року, звернень від відповідачів з приводу чинення перешкод їм в користуванні житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 в сільську раду не надходило (а.с. 9, том 2).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 , районний суд вірно виходив з того, що відповідачі не є членами його сім`ї, а він як власник будинку АДРЕСА_1 , право власності на який відповідачі не оспорюють, вправі вимагати від відповідачів усунення порушень свого права власності у спосіб визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Крім того, колегія суддів враховує положення ст. 29 ЦК України, згідно якої місцем проживання неповнолітніх дітей є місце проживання їх батьків, та приходить до висновку, що оскільки місцем проживання неповнолітнього ОСОБА_5 є місце проживання його батьків, права неповнолітнього на житло оскаржуваним рішенням не порушуються. Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06.09.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.