КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого Сліпченка О.І., Гуля В.В., Сушко Л.П.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 липня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум».

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась із вищевказаною скаргою.

Просила зняти арешт з майна ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва від 29.08.2013 року та скасувати постанову державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва від 29 серпня 2013 року, якою накладено арешт на все рухоме майно.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 липня 2019 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд неповно з`ясував обставини справи та допустився порушення норм процесуального права.

Вказує, що має можливість звернутись із вимогою про скасування постанови про накладення арешту виключно до суду і лише шляхом подання скарги, а оскаржувана ухвала про закриття провадження обмежує їй доступ до правосуддя, а тому підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м.Києві вказує, що вимоги апелянта про визнання дій виконавчої служби незаконними є необґрунтованими, а проти зняття арешту з майна не заперечує.

У судове засідання належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала не відповідає.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч. 2 ст. 384 цього Кодексу скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими ст. 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

Отже, право на звернення зі скаргою та порядок її розгляду й постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства та його примусовим виконанням.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 569/12295/16-ц.

Крім того, за приписами ч. 4 ст. 82 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (чинного на момент проведення виконавчих дій) рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Вказана норма кореспондується й з ч. 1 ст. 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

З матеріалив справи вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує постанову державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва, посилаючись на помилкове накладення арешту державним виконавцем.

Виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт, було відкрито на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2012 року.

Ураховуючи суть спірних правовідносин колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та підстави для закриття провадження відсутні.

Посилання суду на те, що вказані скаржником вимоги є позовними, які на підставу для закриття провадження, являється помилковим, оскільки у відповідності до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись із такою скаргою, а відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З огляду на вищезазначене, місцевий суд помилково закрив провадження у справі, оскільки в даному випадку відсутні для цього підстави передбачені цивільно-процесуальним законодавством.

Вимоги апеляційної скарги, щодо задоволення скарги на дії державного виконавця є необґрунтованим, оскільки на перегляді апеляційного суду перебуває процесуальне судове рішення, щодо закриття провадження, а не рішення щодо розгляду скарги по суті.

Відповідно до ч.1 п. 4 ст. 379 ЦПК Укрїани підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст.374, 379, 381, 382-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 липня 2019 року скасувати, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: