ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/900/19 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 351000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Бершадська Г. В., Дикун С. І.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та сторін - представника ОСОБА_1 - адвоката Данилевич А.Б., стягувача ОСОБА_2 та представника Тернопільського районного ВДВС ГТУЮ у Тернопільській області - Банаха В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/12374/17 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Данилевич Андріани Богданівни на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2019 року, ухвалену суддею Грицай К.М., повний текст якої складений 22 липня 2019 року, у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів №607/12374/17 від 06 березня 2019 року такими, що не підлягають до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

у травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про визнання виконавчого листа №607/12374/17 від 06 березня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 інфляційних втрат в розмірі 101 402 (сто одна тисяча чотириста дві) гривні 93 копійки та три відсотки річних - 10 065 (десять тисяч шістдесят п`ять) гривень 78 копійок, як виданий помилково, та таким, що не підлягає виконанню; визнання виконавчого листа №607/12374/17 від 06 березня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 судових витрат в сумі 1 601 (одна тисяча шістсот одна) гривня 34 копійки, як виданий помилково, та таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви заявник зазначила, що на виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року нею 13.03.2019 добровільно було сплачено борг в сумі 120468,71 грн., який складається з інфляційних втрат в сумі 101402,93 грн. та три відсотки річних в сумі 10 065,78 грн., що підтверджується квитанцією №58. Також 23.05.2019 заявницею було сплачено 1601,34 грн. судових витрат на користь ОСОБА_2 У зв`язку з цим ОСОБА_1 вважає, що оскільки у неї відсутній обов`язок перед ОСОБА_2 щодо сплати боргу, тому виконавчі листи не підлягають виконанню. Крім цього, із зворотної сторони виконавчих документів стягувач ОСОБА_2 зазначена по-батькові як ОСОБА_2 , проте жодних коштів ОСОБА_2 заявниця не винна.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів №607/12374/17, виданих 06 березня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області такими, що не підлягають виконанню - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Данилевич А.Б. просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2019 року у справі №607/12374/17 повністю і ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів №607/12374/17 від 06 березня 2019 року такими, що не підлягають виконанню - задовольнити, а також, стягнути з ОСОБА_2 судові витрати в сумі 3 384 (три тисячі триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок, посилаючись на те, що вона винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Данилевич А.Б. зазначила, що на підставі постанови Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 06 березня 2019 року було видано виконавчі листи, на підставі яких 07 березня 2019 року державним виконавцем було відкрито два виконавчих провадження: ВП №58572445 та ВП №58572321.

Вважає, що вказані виконавчі листи були виконані добровільно в повному обсязі, а тому слід їх визнати такими, що не підлягають виконанню. Крім цього, із зворотної сторони виконавчих документів стягувач ОСОБА_2 зазначена по-батькові як ОСОБА_2 , проте жодних коштів ОСОБА_2 заявниця не винна.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Данилевич А.Б. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Стягувач ОСОБА_2 та представник Тернопільського районного ВДВС ГТУЮ у Тернопільській області Банах В.Д. у судовому засіданні апеляційної скарги не визнали, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягає до виконання, суд першої інстанції виходив із того, що доводи заявника про те, що вказані виконавчі листи не підлягають виконанню у зв`язку з тим, що у виконавчих документах вказано по-батькові стягувача "Володимирівна" та заявник жодних коштів ОСОБА_2 не винна суд відкидає, як необґрунтовані, оскільки виконавчі документи були видані на підставі рішень судів, згідно яких вирішено стягнути кошти на користь ОСОБА_2 , про що зазначено у даних виконавчих листах. Наявність будь-яких описок чи розбіжностей у виконавчих листах не може позбавити стягувача права на виконання рішення суду, яке набрало законної сили та такі питання вирішуються у порядку, передбаченому процесуальним законом. Доводи заявника ОСОБА_1 , що нею добровільно сплачено борг перед ОСОБА_2 та припинився обов`язок боржника, спростовано здобутими доказами, оскільки, згідно квитанції №33 від 23.05.2019 року та №58 від 13.03.2019 року, грошові кошти сплачувались на рахунок ОСОБА_2 після того, як було відкрите виконавче провадження згідно виданих виконавчих листів Тернопільським міським відділом ДВС ГТУЮ в Тернопільській області.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає встановленим обставинам, зібраним по справі доказам, нормам матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною п`ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язковість можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину "судового провадження" відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже, принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей першої та другої Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних - задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 інфляційні втрати в розмірі 132 378,38 гривень та три відсотки річних - 15 750,75 гривень. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 1 601,34 гривень понесених судових витрат (том 1, а.с. 38-40).

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2018 року - змінено, зменшино суму стягнення. Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) інфляційні втрати в розмірі 101 402 (сто одна тисяча чотириста дві) гривні 93 копійки та три відсотки річних - 10 065 (десять тисяч шістдесят п`ять) гривень 78 копійок. В решті рішення суду - залишено без змін (том 1, а.с. 177-180).

На підставі даної постанови від 07 лютого 2019 року 06 березня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було видано два виконавчих листа за №607/12374/17 від 06 березня 2019 року.

07 березня 2019 року Постановами державного виконавця було відкрито два виконавчі провадження: ВП №58572445, згідно якого стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) інфляційні втрати в розмірі 101 402 (сто одна тисяча чотириста дві) гривні 93 копійки та три відсотки річних - 10 065 (десять тисяч шістдесят п`ять) гривень 78 копійок і ВП №58572321, згідно якого стягнуто із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) в користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) 1 601,34 гривень понесених судових витрат (том 2, а.с. 6-7).

На виконання постанови Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року ОСОБА_1 згідно платіжних документів, а саме: квитанції №58 від 13 березня 2019 року оплатила борг у сумі 111 470 (сто одинадцять тисяч чотириста сімдесят) гривень та квитанції №33 від 23 травня 2019 року сплатила борг за судовий збір у сумі 1 601 (одна тисяча шістсот одна) гривня 34 копійки (том 2, а.с. 9-10). Проте боржницею погашення боргу відбулося після відкриття виконавчих проваджень головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" (чинного на момент виникнення даних правовідносин) початок примусового виконання рішення відбувається, коли виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа. А згідно з ч.9 ст.27 вказаного закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону (тобто фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, початок примусового виконання рішення відбувається, коли виконавець відкриває виконавче провадження, тому доводи заявника про те, що виконавчі листи були виконані нею добровільно не заслуговують на увагу, оскільки оплата заборгованості була здійснена після відкриття виконавчих проваджень.

15.05.2019 та 21.06.2019 відповідно головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області були закінченні виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 інфляційних втрат в розмірі 101 402 (сто одна тисяча чотириста дві) гривні 93 копійки та три відсотки річних - 10 065 (десять тисяч шістдесят п`ять) гривень 78 копійок, та з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 1 601,34 гривень понесених судових витрат, про що свідчать постанови про закінчення виконавчих проваджень.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи заявника, що у виконавчих документах вказано по-батькові стягувача "Володимирівна", тому їх слід визнати такими, що не підлягають виконанню з огляду на те, що наявність будь-яких описок чи розбіжностей у виконавчих листах не може позбавити стягувача права на виконання рішення суду, яке набрало законної сили та такі питання вирішуються у порядку, передбаченому процесуальним законом.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Данилевич Андріани Богданівни слід залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2019 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Данилевич Андріани Богданівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2019 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 10 вересня 2019 року.

Головуючий

Судді