Справа № 357/4193/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Сінчук О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква, в залі суду № 5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом про виселення відповідачів, мотивуючи тим, що позивачам на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.09.2016 року після смерті їх батька ОСОБА_5 , але у цій квартирі проживають відповідачі, на всі вимоги відмовляються виселитись, для позивачів вони є сторонніми особами і їх присутність створює перешкоди позивачам в користуванні квартирою, відповідачі не сплачують комунальних платежів, що призвело до виникнення великої заборгованості, а тому позивачі просять суд виселити відповідачів з вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення.

В суді представники позивачів підтримали позовні вимоги щодо усунення перешкод для позивачки у користуванні вказаною вище квартирою шляхом виселення відповідачів .

Відповідач в судовому засіданні 02.07.2019 року просив відкласти судове засідання, оскільки потребував правничої допомоги, але в наступні судові засідання відповідачі не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, причини неявки суду не відомі, відзиву, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Заслухавши пояснення представників позивачів, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачам по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх батька ОСОБА_5 , що стверджується копією цього свідоцтва, оформленого державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Руденко Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1452 /а.с.10,11/.

Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано право власності (по 1/2 частці) на квартиру АДРЕСА_1 а.с.13-15/.

Отже, у відповідності з вимогами ст.334 ЦК України позивачі набули права власності на вказану вище квартиру.

Відповідно до довідки №2071 від 03.04.2018 р., наданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради /а.с.12/, в спірній квартирі ніхто не зареєстрований.

В судовому засіданні встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 проживають відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , що підтверджено показами свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які,теж, є мешканцями будинку АДРЕСА_2 Свідки ствердили проживання відповідачів в квартирі АДРЕСА_1 Свідок ОСОБА_6 показала, що ОСОБА_3 є особою похилого віку, іноді веде себе не адекватно, стягує до квартири сміття, не охайна, відповідачі не сплачують комунальні платежі. ОСОБА_4 це син ОСОБА_3 , який не працює, не відомо чим займається.

Суд з метою запобіганню порушень прав осіб, для повного та всебічного розгляду справи, на підставі ч.5 ст. 12 ЦПК України, здійснив запит до Білоцерківської міської лікарні №4 з приводу психічного стану гр. ОСОБА_3

Згідно довідки № 1455 від 06.08.2019р. КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №4»,- ОСОБА_3 за медичною допомогою до лікаря-психіатра не зверталася.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до приписів ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст.383 ЦК України, ст.150 ЖК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Але, як встановлено в судовому засіданні,позивачі зі своїми членами сімей позбавлені можливості користуватися належним їм майном, оскільки у вказаній вище квартирі проживають відповідачі, які на неодноразові вимоги про виселення, не реагують.

З матеріалів справи вбачається, що в жовтні та грудні 2018 року позивачі надсилали відповідача вимоги про їх виселення, але в добровільному порядку відповідачі квартиру не звільнили (а.с.16,18).

Відповідачі не надали суду жодних заперечень, доказів щодо їхнього права на користування спірною квартирою, тоді як право власності позивачів на дану квартиру підтверджено належними доказами. Також, позивачі просили врахувати, що в спірній квартирі виникли великі борги по комунальних платежах, що підтверджено даними комунальних організацій /а.с.20,21,22/.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

А як передбачено ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, позивачі, як вважає суд, дійсно позбавлені права на користування належною їм квартирою, власниками якої вони є на даний час, на що вказано вище, а тому суд вважає за можливе задовольнити їх вимоги щодо усунення перешкод у користуванні належним їм майном шляхом виселення з квартири АДРЕСА_1 відповідачів.

Суд виходить з того, що обраний позивачами спосіб захисту порушеного права власності узгоджується з встановленими по справі обставинами та відповідає вимогам ст.16 ЦК України. До того ж, суду не було надано жодних доказів щодо незаконності набуття позивачами права власності на дану квартиру.

Керуючись ст.ст. 16,182, 317, 319, 321, 334, 383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.ст. ст. 12, 13, 81, 258- 265, 280-282 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом примусового виселення ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , без надання іншого житлового приміщення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 13.09.2019 року.

СуддяО. Я. Ярмола