Провадження № 22-ц/802/791/19 Категорія: 48 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Федонюк С.Ю., Киці С.І.,

з участю секретаря Губарик К.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2019 року

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 22 липня 2000 року по 13 листопада 2017 року. За час шлюбу, а саме 29 червня 2010 року, сторони набули у спільну сумісну власність автомобіль Toyota Carina, державний номер НОМЕР_1 . Позивачу стало відомо, що 18 вересня 2015 року відповідач без її згоди та не в інтересах сім`ї відчужив вказаний автомобіль на користь своєї доньки від першого шлюбу.

Посилаючись на незаконність таких дій відповідача позивач просить суд стягнути з відповідача 1/2 вартості вказаного автомобіля у розмірі 53025,00 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 22 липня 2000 року по 13 листопада 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно відомостей, які надані Територіальним сервісним центром 0741 МВС України, 29 червня 2010 року відповідач у справі набув право власності на автомобіль Toyota Carina, 1995 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_1 .

19 листопада 2015 року вказаний автомобіль був відчужений відповідачем на користь ОСОБА_5 , яка є його донькою від першого шлюбу (а.с.4).

Згідно статті 60 Сімейного кодексу України(далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною першою статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Правовий аналіз частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, може вимагати відшкодування 1/2 вартості спільного майна, за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя не в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане також не в інтересах сім`ї.

Оскільки спірний автомобіль набутий сторонами за час шлюбу, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що вказаний автомобіль належав сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя та з врахуванням того, що автомобіль відчужений відповідачем під час перебування сторін у шлюбі, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за цей автомобіль.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що позивач не зобов`язана доводити використання коштів не в інтересах сім`ї не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Спірний автомобіль відчужений відповідачем під час перебування сторін у шлюбі, протягом двох років після відчуження автомобіля і до розірвання шлюбу жодних доказів щодо наявності між сторонами спору з приводу цього майна позивачем не надано.

Між сторонами не було встановлено режиму окремого проживання, передбаченого ст. 119 СК України, а тому щодо спірного майна не виникли правові наслідки встановлення режиму окремого проживання, передбачені ст.120 СК України. Також відсутні докази того, що на час відчуження спірного автомобіля шлюбні відносини між сторонами були припинені.

Вказані обставини позивачем не спростовані.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що кошти, отримані від продажу спільного сумісного майна під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_3 використав не в інтересах сім`ї.

Сама по собі відсутність письмової згоди на укладення договору відчуження автомобіля не свідчить про наявність підстав для відшкодування іншому подружжю грошової компенсації за відчужене майно у разі, якщо майно набуте за договором використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи та зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, а тому апеляційну скаргу залишає без задоволення, а судове рішення- без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді