ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«14» листопада 2019 року м. Херсон

Справа № 657/21/18

Провадження № 22-ц/819/1645/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя доповідач)Воронцової Л. П.
суддів:Ігнатенко П. Я.,
Полікарпової О. М.
секретарПісоцька Т. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області у складі судді Скригун В. В. від 04 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що її покійному чоловіку ОСОБА_3 , на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІV-XC № 006037, належала земельна ділянка загальною площею 4,21 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

15 лютого 2010 року між ОСОБА_3 та приватним підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди вище зазначеної земельної ділянки, який зареєстровано у Каланчацькому районному відділі Херсонської регіональної філії центру державного земельного кадастру за № 22. За умовами договору строк оренди складає 49 років.

Після смерті чоловіка вона успадкувала належну йому земельну ділянку площею 4,21 га, яка складається з земельних ділянок площею 3,6290 га і 0,5894 га та до неї перейшли права орендодавця за укладеним договором.

Згідно умов укладеного Договору орендар повинен сплачувати орендодавцю за рік використання землі орендну плату у грошовій формі в сумі 988,62 грн. не пізніше 25 листопада кожного року.

Однак відповідач, у порушення вище зазначених умов договору, не сплатив орендну плату за 2013-2017 роки, що свідчить про системний характер її несплати та є підставою для розірвання договору оренди землі. Крім того, в порушення п. 13 Договору, яким передбачено перегляд розміру орендної плати раз на три роки, розмір орендної плати не переглядався.

ОСОБА_2 просила суд розірвати договір оренди землі від 15 лютого 2010 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який зареєстрований у Державному реєстрі земель за № 22.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 014 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Розірвано договір оренди землі від 15 лютого 2010 року, який укладено між ОСОБА_3 (спадкоємець ОСОБА_2 ) і фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та зареєстрований у Державному реєстрі земель 15 лютого 2010 року за № 22.

В апеляційній скарзі фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що він фактично купив у позивача та її чоловіка спірну земельну ділянку, сплативши за неї 25 000 грн; порушення прав позивача здійснено у 2013 році, а тому сплив трирічний строк її звернення з позовом до суду за захистом свого порушеного права; позивач набула в право власності на земельну ділянку чоловіка 09 вересня 2017 року, тому з даного періоду у неї з відповідачем виникли договірні відносини та право вимоги за договором.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач систематично не виконував умови договору оренди земельної ділянки, а саме не сплачував позивачу плату за користування земельною ділянкою з 2013 року по 2017 рік.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, ОСОБА_3 , на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІV-XC № 006037, належала земельна ділянка загальною площею 4,21 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

15 лютого 2010 року між ОСОБА_3 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки, строком на 49 років, який зареєстровано у Каланчацькому районному відділі Херсонської регіональної філії центру державного земельного кадастру за № 22 15 лютого 2010 року /а. с. 11 14/.

Відповідно до п. п. 9 - 11 вище зазначеного договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 3 % від вартості грошової оцінки землі, що складає 988,62 грн за рік використання орендарю за один пай вартістю 32 954,18 грн. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься один раз на рік не пізніше 25 листопада.

Право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати передбачено пунктом 28 договору.

За невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та умов цього договору (пункт 41 договору). Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що це порушення сталось не з її вини (пункт 42 договору).

Відповідно до пункту 40 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

06 лютого 2017 року власник землі ОСОБА_3 помер.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 вересня 2017 року ОСОБА_2 після смерті чоловіка ОСОБА_3 , успадкувала належну йому земельну ділянку /а. с. 7/.

Набувши в порядку спадкування право власності на передані в оренду земельні ділянки, позивач набула всі права та обов`язки орендодавця за договором, в тому числі й право на отримання орендної плати.

З часу укладення договору, земельна ділянка ОСОБА_2 знаходиться в фактичному користуванні відповідача.

Відомості про сплату фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 плати за договором у період 2003 - 2017 років в матеріалах справи відсутні.

Посилання ОСОБА_2 щодо неотримання нею орендної плати відповідач, у порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, належними і допустимими доказами не спростував.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановив характер спірних правовідносин, та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, встановивши, що фізична особа підприємець ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за договором оренди землі від 15 лютого 2010 року, оскільки не здійснив виплату орендної плати протягом 2013 - 2017 років, що свідчить про систематичність порушення відповідачем умов договору, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про те, що він фактично купив у позивача та її чоловіка спірну земельну ділянку, сплативши за неї 25 000 грн до уваги колегією суддів не приймаються та підлягають відхиленню, оскільки не підтверджені належними, допустимими і достовірними доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач набула в право власності на земельну ділянку чоловіка 09 вересня 2017 року, тому з даного періоду у неї з відповідачем виникли договірні відносини та право вимоги за договором є безпідставними та підлягають відхиленню, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України спадщина, незалежно від часу її прийняття, належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини; згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, не є слушними та підлягають відхиленню, оскільки несплата орендної плати є триваючим правопорушенням, а тому положення статті 257 ЦК України до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

З огляду на вище зазначене, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, не містять нові факти чи засоби доказування, висновки суду не спростовують і підлягають відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 04 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складання повного судового рішення 15 листопада 2019 року.

Головуючий підписЛ. П. Воронцова
Судді: підпис підписП. Я. Ігнатенко О. М. Полікарпова

З оригіналом згідно: Копія постанови оформлена 15 листопада 2019 року Постанова набрала законної сили 14 листопада 2019 року

Суддя Помічник судді Л. П. Воронцова В. І. Золотарьова