КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 755/11324/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/13039/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

12 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Хоменко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 3 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лісіцина Яна Борисівна, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, визнання недійсним відкритих торгів (аукціону) та скасування реєстрації прав та їх обтяжень,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відступлення прав вимоги, визнання недійсним відкритих торгів (аукціону) та скасування реєстрації прав та їх обтяжень, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 24 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» укладено Договір про іпотечний кредит № 1.08012152, за умовами якого Банк надавав позивачу кредит у сумі 92 900 доларів США для придбання житла за умовами договору на строк 240 місяців, під 9.99% річних, з графіком платежів.

Зазначив, що кредит надавався на придбання у власність житлової нерухомості - квартири АДРЕСА_1 . право власності на яку набуто позивачем на підставі договору купівлі-продажу, що укладено між ОСОБА_1 та Продавцями, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малиновською О.Ю., 24 січня 2008 року, внесений у реєстр за № 189, та зареєстрований у Державному реєстрі правочинів.

24 січня 2008 року між ОСОБА_1 та Банком укладено Іпотечний договір № 1.08012152, відповідно до умов якого придбана позивачем квартира передавалася в іпотеку іпотекодержателю (Банку), на строк виконання умов Договору про іпотечний кредит.

20 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Платинум Банк», правонаступником ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» укладено Додатковий договір до договору про іпотечний кредит № 1.08012152 від 24 січня 2008 року, з графіком платежів.

Зазначив, що з листа ОСОБА_2 , і з джерел в інтернеті, з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивач дізнався, що Банком проведено торги і за результатами «відкритих торгів (аукціону)» оформлених протоколом № UA-EA-2018-01-30-000328-a від 13 лютого 2018 року з фізичною особою ОСОБА_2 укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 96к від 7 березня 2018 року.

Також зазначив, що договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 96к від 7 березня 2018 року укладений між ПАТ «Платинум Банк» і ОСОБА_2 містить ознаки договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Разом з тим, вважає, що прилюдні торги проведено з порушенням вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України, його, як власника майна не повідомлено в установленому порядку про оцінку майна та час і місце проведення прилюдних торгів, на час проведення прилюдних торгів шестимісячний строк дії експертної оцінки майна закінчився, реальна ринкова вартість майна, яке реалізоване на прилюдних торгах, не відповідає дійсності.

Крім того, операція з відступлення права вимоги за іпотечним договором оформлена приватним нотаріусом, Київського міського нотаріального округу - Лісіциною Я.Б., про що внесено відповідний запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер 313 від 7 березня 2018 року має бути скасована.

У зв`язку із викладеним, просив суд визнати недійсними «відкриті торги» (аукціон) оформлений протокол № UA-ЕА-2018-01-30-000328-а від 13 лютого 2018 року; визнати недійсним (нечинним) договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 96к від 7 березня 2018 року, укладений між відповідачами, скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер № 40042922 від 7 березня 2018 року 14:40:53 здійснену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лісіциною Я.Б. та зобов`язати останню внести належні зміни в реєстрі, стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 3 липня 2019 рокув задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 січня 2008 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» укладено Договір про іпотечний кредит № 1.08012152, відповідно до умов якого Банк надавав позивачу кредит у сумі 92 900 доларів США надані кредитором для придбання житла за умовами договору на строк 240 місяців, під 9.99% річних, з графіком платежів.

Кредит надавався на придбання у власність житлової нерухомості - квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку набуто позивачем на підставі договору купівлі-продажу, що укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малиновською О.Ю., 24 січня 2008 року, внесений у реєстр за № 189, та зареєстрований у Державному реєстрі правочинів.

24 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «Міжнародний іпотечний банк» укладено Іпотечний договір № 1.08012152, відповідно до умов якого придбана позивачем квартира передавалася в іпотеку іпотекодержателю (Банку), на строк виконання умов Договору про іпотечний кредит.

13 лютого 2018 року проведені електронні торги, результати яких оформлені протоколом № UA-ЕA-2018-01-30-000328-а (номер лоту F65G240S). До активів лоту віднесене право вимоги за кредитним договором від 24 січня 2008 року № 1.08012152. Переможцем торгів визначено ОСОБА_2 .

За результатами електронних торгів 13 лютого 2018 року між ПАТ «Платинум Банк» і ОСОБА_2 , як новим кредитором, укладено договір про відступлення прав вимоги № 96к від 7 березня 2018 року, відповідно до п. 1.1 якого сторони погодилися, що за своєю правовою природою даний Договір є правочином з передання Банком шляхом продажу прав вимоги, визначених у даному Договорі, новому кредитору (відступлення права вимоги).

Відповідно до п. 1.2, Сторони цим визнають, що жодне з положень цього Договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього Договору, не вважаються та не можуть вважатися фінансуванням Банку новим Кредитором.

Згідно п. 1.3, Сторони цим безвідклично відмовляються від будь-яких своїх претензій, які можуть виникнути у майбутньому, стосовно правової природи цього Договору.

За п. 2.1, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - Боржник, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитним договором, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основний договір», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Сторони домовились, що відступлення Банком новому кредитору прав вимоги за Іпотечним договором, що був укладений в забезпечення виконання зобов`язань Боржника за Основним договором та був посвідчений нотаріально 24 січня 2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малиновською О.Ю. за реєстровим номером 195, відбувається за окремим договором, який укладається між Сторонами одночасно із укладенням цього договору та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно п. 2.2, за цим Договором новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1 цього Договору, набуває наступні права кредитора за Основним договором: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основним договором щодо сплати Боржником» грошових коштів у сумах, вказаних у Додатку №1 до цього Договору та визначених на момент: набуття новим Кредитором права вимоги, включаючи право вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття Права вимоги процентів, штрафних санкцій, неустойок у розмірах вказаних у Додатку №1 до цього Договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконаних зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених Основним договором, право вимагати отримувати відшкодування за договором страхування, тощо. Розмір Прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основним договором переходять до Нового кредитора відповідно до цього Договору у обсязі та на умовах які існують на момент відступлення Права вимоги. До нового кредитора не переходить право і нарахування процентів за користування Боржниками кредитними коштами та право на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржника, що надані Банку відповідно до умов Основного договору.

Відповідно до п. 4.1 даного договору Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основним договором, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 1 007 691 грн.

Ціна договору сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до пункту 6.5. цього Договору, на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор.

7 березня 2018 року між ПАТ «Платинум Банк» і ОСОБА_2 , як новим кредитором, укладено договір про відступлення прав вимоги № 96і, за яким новий кредитор набуває усі права іпотеко держателя за основним договором.

Відповідно до п. 4.1 даного договору, Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основним договором, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплатив Банку грошові кошти у сумі 1 007 691 грн., у відповідності до умов договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 96к від 7 березня 2018 року та протоколу електронних торгів № UA-ЕA-2018-01-30-000328-а (номер лоту F65G240S) від 13 лютого 2018 року.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України)

Згідно з ч. 3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

За ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, істотними умовами кредитного договору, відповідно до закону, є умови про предмет договору, строк його дії, розмір процентів, умови видачі кредиту.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

За положенням ст.ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку», в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відмежування вказаного договору від інших подібних договорів, зокрема договір цесії, визначає необхідність застосування спеціальних вимог законодавства, в тому числі відносно осіб, які можуть виступати фактором.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні спірного договору від 7 березня 2018 року сторони керувалися положеннями статей 512, 513, 514 ЦК України та зазначений договір є договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу, що зумовлює відсутність передбачених статтями 203, 215 ЦК України підстав для визнання цього договору недійсним.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що судом помилково вирішено, що відповідач мав право реалізовувати вимоги на електронних торгах будь-яким організаціям в тому числі і без статусу Банку або фінансової установи, з огляду на наступне.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить жодного обмеження стосовно продажу активів банку у вигляді прав вимог до боржників саме фінансовим установам, або іншим банкам.

Відповідно до п. 2-1 ч. 1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відкриті торги - це спосіб продажу майна (активів), за якого переможцем (покупцем) стає учасник, що відповідає конкурсним умовам, запропонував за майно (активи) найвищу ціну та взяв на себе виконання конкурсних зобов`язань, а для об`єктів цивільних прав, обмежених в обороті, - також може мати зазначене майно у власності чи на підставі іншого речового права та має відповідні ліцензії і дозволи.

Таким чином, спосіб продажу спірного майна відповідає пункту 5.11 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, яке затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 березня 2016 року №388.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами позивача, що фактично між сторонами укладено договір факторингу, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Таким чином, ознаками договору факторингу є: 1) фактор (новий кредитор) надає послуги по фінансуванню діяльності клієнта (первісний кредитор) шляхом надання в його розпорядження коштів; 2) такі послуги надаються за винагороду у вигляді здійснення клієнтом (первісний кредитор) відповідної плати послуг фактора (новий кредитор); 3) грошові кошти передаються в рахунок грошової вимоги клієнта (первісного кредитора) до третьої особи (боржника).

Отже, обов`язковою умовою договору факторингу є оплата, яку має здійснити первісний кредитор (клієнт) новому кредитору (фактору) за надання в його розпорядження коштів під відступлення права вимоги.

При цьому, таку плату здійснює саме клієнт (первісний кредитор), а не навпаки.

Судом першої інстанції встановлено, що після проведення аукціону та визначення ОСОБА_2 переможцем, 13 лютого 2018 року між ПАТ «Платинум Банк» і ОСОБА_2 , як новим кредитором, укладено договір про відступлення прав вимоги № 96к від 7 березня 2018 року. Ціна продажу прав вимоги встановлювалась не сторонами договору, а в результаті проведеного аукціону.

За умовами договору про відступлення прав вимоги, права кредитора за Основним договором переходять до нового кредитора відповідно до цього Договору у обсязі та на умова які існують на момент відступлення права вимоги. До нового кредитора не переходить право і нарахування процентів за користування Боржниками кредитними коштами та право на здійснені договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржника, що надані Банку відповідно до умов Основного договору.

Колегія суддів не може погодитись і з доводами скаржника, що судом першої інстанції не взято до уваги положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», за яким протягом дії цього Закону кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи (п.1 п.п. 3), оскільки, відповідно до п. 7 Закону дія підпункту 3 пункту 1 цього Закону не поширюється на банки, віднесені до категорії неплатоспроможних та щодо яких здійснюються процедури виведення з ринку відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у частині уступки (продажу, передачі) заборгованості або боргу на користь (у власність) іншої особи.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 3 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді